Therefore, he could say: “If against me my own ground would cry for aid, and together its furrows themselves would weep; if its fruitage I have eaten without money, and the soul of its owners I have caused to pant, instead of wheat let the thorny weed go forth, and instead of barley stinking weeds. ”
Tāpēc viņš izsaucās: ” Ja mana druva kādreiz par mani būtu žēlojusies un visas druvas vagas būtu raudājušas, un ja arī ieņēmumu no druvas es bez kādas atlīdzības būtu izlietojis sev un būtu licis vaidēt tās īstajiem īpašniekiem — druvas arājiem, tad lai man kviešu vietā izaug dadži un miežu vietā nikna vārpu zāle! ” ( Īj. 31: 38 — 40.)