“ What else is the afterlife but a belief among the insecure, ” asks Ludovic Kennedy, “that at the last trump there will be cakes and ale, even caviar and trumpets for them too, that in some leafy Eden they will share happy hours with those who have gone before and others who may well come after? ”
” Kas gan cits ir pēcnāves dzīve, ” jautā Ludoviks Kenedijs, ” ja ne nedrošības pārņemtu cilvēku uzskats, ka, pēdējai bazūnei atskanot, arī viņiem tiks pīrāgi un alus, un kaviārs; ka viņi Ēdenes dārzā koku pavēnī tīksmi vadīs laiku kopā ar tiem, kas tur nonākuši jau pirms viņiem, kā arī tiem, kas ieradīsies vēlāk? ”