In some cases, this was permitted in the first - century congregation, for the apostle Paul wrote to his coworker Timothy: “Let a widow be put on the list who has become not less than sixty years old, a wife of one husband, having a witness borne to her for fine works, if she reared children, if she entertained strangers, if she washed the feet of holy ones, if she relieved those in tribulation, if she diligently followed every good work. ” ​ — 1 Timothy 5: 9, 10.
Pirmajā gadsimtā acīmredzot bija šādi gadījumi, jo apustulis Pāvils savam palīgam Timotejam rakstīja: ” Atraitnēs jāieskaita tāda, kas nav jaunāka par sešdesmit gadiem, kas bijusi viena vīra sieva, kam ir labu darbu slava, ja viņa ir izaudzinājusi bērnus, ja viņa ir bijusi viesmīlīga, ja viņa ir mazgājusi svētajiem kājas, ja viņa ir nākusi palīgā apspiestajiem, ja viņa ir dzinusies pēc ikviena laba darba. ”