Yet, “its most serious restriction, ” notes scholar Emil Schürer,“ was that the Roman authorities could at any time take the initiative themselves and proceed independently, as in fact they did when they suspected a political offence. ”
Tomēr, kā rakstīja vēsturnieks Emīls Šīrers, ” visnopietnākais ierobežojums bija tas, ka romieši varēja jebkurā brīdī iejaukties lietā un rīkoties tā, kā paši uzskatīja par vajadzīgu. Tā viņi arī darīja, kad viņiem radās aizdomas par politisku noziegumu. ”