The Bible teachers spoke mostly extemporaneously. They took into consideration the number of interested people, their religious background, and issues that concerned them.
Oratori, kas uzstājās šajās sapulcēs, teica improvizētas runas, kuru tēmas viņi izvēlējās, ņemot vērā klātesošo skaitu, reliģisko pārliecību un to, kādi jautājumi tos interesēja.