Job did not do so, for he declared: “If I used to see the light when it would flash forth, or the precious moon walking along, and my heart began to be enticed in secrecy and my hand proceeded to kiss my mouth, that too would be an error for attention by the justices, for I should have denied the true God above. ” ​ — Job 31: 26 - 28.
Tā rīkojās Ījabs, jo viņš sacīja: ” Ja es saules gaismā būtu raudzījies, kad tā spīdēja, jeb mēnesī, kad tas savās gaitās spoži tecēja, vai slepeni savā sirdsprātā es būtu ļāvies samulsināties un savu roku no mutes uz tiem būtu pacēlis, tos godinot, arī tas jau būtu bijis noziegums, kas tiesnešiem sodāms, jo es būtu Dievu debesu augstumos pievīlis ar nepatiesību. ” ( Īj. 31: 26 — 28.)