As I sat behind the Kingdom Hall where no one could see me, the memories of Vietnam ​ — the smell of burned human flesh and the sight of blood and gore — ​ began to overwhelm me.
Es sēdēju savā automašīnā aiz valstības zāles, kur neviens mani nevarēja redzēt, un man uzmācās atmiņas par Vjetnamu — es spilgti atcerējos degušas cilvēka miesas smaku un asiņainos skatus.