In view of man’s general reaction to death, his amazing potential for remembering and learning, and his inward longing for eternity, is it not clear that he was made to live?
Ja ņem vērā cilvēku reakciju uz nāvi, apbrīnojamās spējas atcerēties un mācīties un spēcīgo vēlēšanos dzīvot mūžīgi, vai nav acīm redzams, ka cilvēks ir radīts, lai dzīvotu?