They separated themselves from ritual impurity by a philosophy of special piety, applying temple laws of priestly holiness to the ordinary situations of daily life.
Viņi izveidoja priekšstatus par īpašu dievbijību un centās sevi attīrīt (it kā nošķirt) no rituālās nešķīstības, attiecinādami uz parastām ikdienas dzīves situācijām likumus, kas bija jāievēro priesteriem, lai viņi templī būtu svēti.