In time, the insidious influence of the Canaanites was felt, and it could be said: “They [the Israelites] continued rejecting [Jehovah’s] regulations and his covenant that he had concluded with their forefathers and his reminders with which he had warned them, and they went following vain idols and became vain themselves, even in imitation of the nations that were all around them, concerning whom Jehovah had commanded them not to do like them. ”
( Soģu 1: 19 — 21.) Pamazām sāka izpausties slēpta kanaāniešu ietekme, un radās pamats teikt: ” Tie [izraēlieši] nicināja [Jehovas] likumus, Viņa iestādījumus un Viņa derības noteikumus, kuŗus Viņš bija devis viņu tēviem, un tās Viņa liecības, ko Viņš bija piepildījis dzīvē viņu tēviem, bet tie labprātāk velti kalpoja māņu dieviem un kļuva tukši iedomīgi un sekoja apkārtējo pagānu tautu paraugam, no kuŗām tas Kungs bija viņus brīdinājis, lai viņi tā nedara kā tās. ” ( 2. Ķēniņu 17: 15.)