Just two years ago, in 1999, Professor Sergei Ivanenko, a respected Russian scholar, observed in his book The People Who Are Never Without Their Bibles that in early April 1951, “more than 5,000 families of Jehovah’s Witnesses from the Ukrainian, Byelorussian, Moldavian, and Baltic Soviet republics were sent to ‘ a permanent settlement ’ in Siberia, the Far East, and Kazakhstan. ”
Kā 1999. gadā savā grāmatā Par cilvēkiem, kas nekad nešķiras no Bībeles rakstīja cienījamais krievu zinātnieks profesors Sergejs Ivaņenko, 1951. gada aprīļa sākumā ” vairāk nekā 5 tūkstoši Jehovas liecinieku ģimeņu no Ukrainas, Baltkrievijas, Moldāvijas un Baltijas republikām tika izsūtīti uz Sibīriju, Tālajiem Austrumiem un Kazahstānu — ” nometinājumā uz mūžu ” ”.