Some in the first century thought that the apostle Paul was not the most eloquent speaker, but because he always had something valuable to say, he was still effective.
Piemēram, apustuli Pāvilu daži viņa laikabiedri nebūt neuzskatīja par prasmīgu oratoru, taču viņš vienmēr varēja pastāstīt kaut ko noderīgu saviem klausītājiem, un tāpēc viņa uzstāšanās bija sekmīgas.