After the second century C.E., though, while apostate Christianity was taking shape, the tendency was to try to make Christianity popular, a religion that would appeal to pagan peoples and be readily acceptable to them.
Taču pēc otrā gadsimta m.ē., attīstoties atkritušajai kristietībai, iezīmējās centieni padarīt kristietību populāru, izveidot to par tādu reliģiju, kas pagānu tautām liktos pievilcīga un ko tās labprāt pieņemtu.