It is quite another to liken Jehovah to a forgiving father who is so deeply moved at the sight of his returning son that he ‘ runs and falls upon his son’s neck and tenderly kisses him. ’
Bet pavisam citāds priekšstats par to rodas tad, ja Jehova tiek salīdzināts ar žēlsirdīgu tēvu, kurš ir tik ļoti saviļņots, redzot pārnākam mājās savu dēlu, ka ’ skrien tam pretī, krīt tam ap kaklu un to noskūpsta ’.