Following the pattern set by the Roman Catholic Church, the synod ruled in 1836: “It is permissible for any devout layman to hear the Scriptures, but it is not permissible for anyone to read some parts of the Scriptures, especially the Old Testament, without guidance. ”
Sinode, sekodama katoļu baznīcas priekšzīmei, 1836. gadā nolēma: ” Ikvienam dievbijīgam lajam ir atļauts klausīties Rakstus, bet ne katram ir ļauts bez vadības lasīt dažas Rakstu daļas, it īpaši Vecajā Derībā. ”