When Jehovah created the first humans and put them in the garden of Eden, he made it clear that his purpose was that the earth be populated, that all of it be a paradise, and that its human caretakers enjoy life forever ​ — on the condition that they respect and obey their Creator. ​ — Genesis 1: 26 - 28; 2: 15 - 17; Isaiah 45: 18.
Kad Jehova bija radījis pirmos cilvēkus un novietojis Ēdenes dārzā, viņš skaidri lika saprast, ka viņa nodoms ir tas, lai Zeme būtu apdzīvota, lai visa zemeslode būtu paradīze un lai cilvēki, kam uzticēts rūpēties par zemeslodi, dzīvotu mūžīgi — bet ar noteikumu, ka viņi cienītu savu Radītāju un viņam paklausītu. ( 1. Mozus 1: 26 — 28; 2: 15 — 17; Jesajas 45: 18.)