( Avot 1: 16) This meant that when the Hebrew Scriptures did not explicitly say what to do, a person was not to use his own reasoning or follow his conscience to make a decision.
( Avot 1: 16.) Šie vārdi nozīmēja, ka tajās situācijās, kad Ebreju rakstos nebija precīzi noteikts, kā būtu jārīkojas, cilvēkam nebija pašam jāspriež vai jābalstās uz savu sirdsapziņu, lai pieņemtu lēmumu.