As we look back over recent years, do we see some signs of slacking off, such as dwindling meeting attendance, loss of zeal for the ministry, or fading enthusiasm for personal study?
Vai mēs, atskatoties netālā pagātnē, nemanām kaut ko tādu, kas liecinātu par kūtrumu — piemēram, vai neesam sākuši retāk apmeklēt sapulces, vai nav mazinājusies dedzība kalpošanā, vai nav zudusi vēlēšanās studēt Rakstus?