Thus, to be fair and to serve the ends of justice while allowing for mercy, Jehovah told the Israelites to set aside cities of refuge for unintentional manslayers who were (1) native Israelites, (2) alien residents in Israel, or (3) settlers from other countries who were dwelling in the land.
Mozus 35: 15.) Tātad, būdams godīgs un ievērodams taisnīguma prasības, bet reizē būdams arī žēlsirdīgs, Jehova deva izraēliešiem norādījumu atvēlēt glābšanās pilsētas cilvēkiem, kas nejauši kādu bija nogalinājuši un kas bija 1) dzimuši izraēlieši, 2) ’ svešinieki ’ jeb cittautieši Izraēlā vai 3) ’ piedzīvotāji ’ no citām valstīm, kuri bija apmetušies uz dzīvi šajā zemē.