It surges ahead, ‘ swallowing up the ground. ’ Yet, the warhorse obeys its rider.
Tomēr zirgs klausa savam jātniekam. Šo aprakstu var salīdzināt ar arheologa Ostina Leijarda vārdiem: ” Lai gan arābu ķēve ir rāma kā jērs un pietiek ar pavadu, lai to vadītu, kad tā izdzird cilts kaujas saucienu un ierauga zibam sava jātnieka šķēpu, tās acis iedegas, asinssarkanās nāsis ieplešas, kakls cēli izliecas un aste un krēpes saslienas un plīvo vējā. ”