Constantine sensed that the “Christian ” religion — albeit apostate and deeply corrupted by then — could be effectively utilized as a revitalizing and uniting force to serve his grand scheme for imperial domination.
Konstantīns nojauta, ka ” kristiešu ” reliģiju — lai gan tā jau bija atkritusi un dziļi pagrimusi — varētu efektīvi izmantot par vienojošu spēku, kas visu atjaunotu un palīdzētu īstenot viņa vareno plānu, proti, valdīt pār visu impēriju.