For the creation was subjected to futility [they were born in sin with the prospect of death, and there was no way in which they could liberate themselves], not by its own will but through him that subjected it, on the basis of hope [given by God] that the creation itself also will be set free from enslavement to corruption and have the glorious freedom of the children of God. ”
Jo radība pakļauta iznīcībai [cilvēki ir dzimuši grēkā, viņus gaida nāve, un viņi nekādā veidā nespēj paši sevi atbrīvot], nevis aiz savas patikas, bet aiz tā gribas, kas viņu tai pakļāvis; tomēr viņai dota cerība [to ir devis Dievs]. Jo arī pati radība reiz tiks atsvabināta no iznīcības verdzības un iegūs Dieva bērnu apskaidrību un svabadību. ”