Commenting on this verse, one scholar wrote: “David’s meaning was, that neither on personal grounds, nor on account of his social standing, nor because of his lineage, could he make the slightest pretension to the honour of becoming the son - in - law of the king. ”
Samuēla 18: 18.) Komentējot šo pantu, kāds speciālists rakstīja: ” Dāvids gribēja teikt, ka ne viņa personiskās īpašības, ne sabiedriskais stāvoklis, ne izcelsme nedeva ne mazāko pamatu pretendēt uz godu kļūt par ķēniņa znotu. ”