Regarding the final document that was drafted in Nicaea under Constantine’s auspices, Istoria tou Ellinikou Ethnous (History of the Greek Nation) observes: “It shows [Constantine’s] indifference to doctrinal matters,... his stubborn insistence in trying to restore unity within the church at any cost, and finally his conviction that as ‘ bishop of those outside the church ’ he had the final say about any religious matter. ”
Izdevumā Istoria tou Ellinikou Ethnous (” Grieķu tautas vēsture ”) par nobeiguma dokumentu, kas Konstantīna uzraudzībā tika pieņemts Nīkajā, ir rakstīts šādi: ” Tas atspoguļo [Konstantīna] vienaldzību reliģisko mācību jautājumos,.. viņa ietiepību un neatlaidību, ar kādu viņš centās atjaunot baznīcas vienotību, vienalga, kādiem līdzekļiem, un Konstantīna pārliecību, ka viņam kā ” pie baznīcas nepiederīgo bīskapam ” pieder galavārds jebkādā reliģiskā jautājumā. ”