Killen, professor of ecclesiastical history, wrote: “In the second and third centuries the playhouse in every large town was a centre of attraction; and whilst the actors were generally persons of very loose morals, their dramatic performances were perpetually pandering to the depraved appetites of the age....
Kilens, baznīcas vēstures profesors, rakstīja: ” Otrajā un trešajā gadsimtā ikvienā lielākā pilsētā populārākā vieta bija teātris, un, kaut arī aktieri parasti bija ļoti izlaidīgi, viņu uzstāšanās allaž patika tā laika netikumīgajam skatītājam... visi patiesie kristieši pret teātri izjuta dziļu nepatiku... viņi ar riebumu novērsās no tā neķītrībām, un pagānu dievi un dievietes, kas tajā nepārtraukti tika piesaukti, viņu reliģiskajai pārliecībai nebija pieņemami. ”