Pēc rūpīgām pārdomām Džordžs Storss secināja, ka, pētot, kāds ir Dieva nodoms attiecībā uz cilvēci, viņš ir palaidis garām ļoti būtisku momentu, kas minēts Ābrahāma derībā, — to, ka ” tiks svētītas visas zemes tautas ”, tāpēc ka Ābrahāms ir bijis paklausīgs Dieva balsij.