By the fourth century, apostate Christianity was so widespread that a pagan emperor of Rome took control of it, contributing to the development of Christendom.
Līdz ceturtajam gadsimtam atkritusī kristietība jau bija kļuvusi plaši izplatīta, un pagāniskās Romas imperators, uzņemdamies līdera lomu, sekmēja kristīgās pasaules rašanos.