Although it never became a dogma, limbo was “the fruit of the extrapolations of 12th - century theologians ” who needed a place“ in the Hereafter ” for those not destined for heaven or hell. These included “the innocent newborn who died without arriving at the baptismal font ” and“ nonbelievers who had lived an upright life. ”
Mācība par limbu gan nekad nav bijusi oficiāla dogma, taču tas bija ” 12. gadsimta teologu prātojumu auglis ”, ideja, ko šie teologi izveidoja tāpēc, ka viņiem bija nepieciešama kāda vieta ” aizkapa valstībā ”, kura būtu domāta tiem, kas nenonāk ne debesīs, ne ellē, piemēram, ” nevainīgiem jaundzimušajiem, kas miruši, pirms tikuši atnesti pie kristāmtrauka ”, kā arī ” neticīgajiem, kas dzīvojuši taisnīgu dzīvi ”.