To him, the latest rebellion in Jerusalem had sprung not from purely religious motives but from a prevailing pro - Egyptian mood in Judea, and these political sentiments had been given dangerous expression precisely because the Jews, alone of all his people, had sought and been allowed a large measure of religious separatism....
Viņam šķita, ka pēdējo dumpi Jeruzalemē bija izraisījuši nevis reliģiski apsvērumi, bet Jūdejā izplatītais proēģiptiskais noskaņojums, kas bija izpaudies tik bīstamā veidā tieši tāpēc, ka ebreji bija vienīgie no viņa pakļautībā esošajām tautām, kas bija tiekušies pēc reliģiska separātisma un to lielā mērā arī saņēmuši. [..]