Though he had thus spoken against [the idolatrous Ephraimites] and punished them..., he never forgot them, but, on the contrary, delighted in the anticipation of their ultimate recovery. ”
[..] Lai arī viņš tādā veidā bija izteicis pārmetumus [elku kalpotājiem Ēfraima ciltī] un tos sodījis,.. viņš nekad tos nebija aizmirsis, tieši otrādi — viņš cerēja un ar prieku gaidīja, ka tie atkal atgūs kādreizējo labo stāvokli. ”