In practical terms, the quality of life of a domestic slave depended very much on the disposition of the master and that could cut both ways: proximity to a cruel master could result in suffering an unlimited range of evils, but a kind and generous master could make life both tolerable and hopeful.
[..] Faktiski vergu dzīve mājās ļoti bija atkarīga no saimnieka attieksmes, un tā varēja būt divējāda: ja saimnieks bija nežēlīgs, tad vergiem bija jācieš neierobežota varmācība, bet, ja saimnieks bija laipns un devīgs, tad vergu dzīve bija apmierinoša un deva cerības nākotnei.