One Israelite captive in Babylon expressed his feelings toward the holy city this way: “Let my tongue stick to my palate, if I were not to remember you, if I were not to make Jerusalem ascend above my chief cause for rejoicing. ” ​ — Ps.
Kāds izraēlietis, kas atradās gūstā Babilonijā, pauda savas jūtas pret šo svēto pilsētu dziesmā: ” Mana mēle lai pielīp pie aukslējām, ja es tevi nepieminētu, ja es neatzītu Jeruzālemi par savu augstāko prieku! ” ( Ps.