Failing an international government capable of ultimately determining the issues, nations have not managed to agree on an unequivocal definition of aggression, have not in practice accepted the principle that aggression must be acted against independently of the identity of the perpetrator, and, therefore, have not established the international collective security force envisaged in the Charter. ”
Tā kā nav starptautiskas valdības, kas spētu pieņemt galīgos lēmumus, valstis nav spējušas vienoties par noteiktu agresora definīciju, realizēt principu, ka pret agresoru jāvēršas neatkarīgi no tā, kas šis agresors ir, un tāpēc nav izveidojušas starptautiskos kolektīvās drošības spēkus, kas bija paredzēti ANO statūtos. ”