Paul reminded them that they were “partakers of the heavenly calling, ” a privilege to be treasured above anything that the Jewish system had to offer.
Pāvils atgādināja, ka viņi ir ” debesu aicinājuma dalībnieki ”, un tā bija privilēģija, kas bija jāvērtē augstāk par visu, ko varēja piedāvāt jūdu sistēma.