He wrote: “Whereas the existence of the world opens the eyes, as it were, of the human soul to the existence of God, to his wisdom, power and greatness, evil and suffering seem to obscure this image, sometimes in a radical way, especially in the daily drama of so many cases of undeserved suffering and of so many faults without proper punishment. ”
Pāvests rakstīja: ” Kaut gan mūsu pasaules esamība, tēlaini runājot, atver cilvēka dvēseles acis, lai viņš varētu ieraudzīt, ka Dievs pastāv, un saskatīt Dieva gudrību, spēku un varenību, taču ļaunums un ciešanas, šķiet, aizmiglo šo tēlu, reizēm pat visai krasi to aptumšo, īpaši, ja ņem vērā, cik bieži cieš nevainīgi cilvēki un tiek nodarīts ļaunums, par ko neviens nesaņem pienācīgu sodu. ”