His political and ecclesiastical activities were ostensibly conditioned by the desire to safeguard peace, maintain equilibrium between rival states, strengthen bonds of friendship with allies who would defend the papacy, and keep Christendom’s monarchs united against the Turkish threat.
Viņa darbība politiskajā un garīgajā jomā tiek skaidrota ar vēlēšanos nodrošināt mieru, saglabāt spēku līdzsvaru starp naidīgajām valstīm, stiprināt draudzīgas saites ar saviem sabiedrotajiem, kas varētu aizstāvēt pāvesta varu, kā arī vēlmi saglabāt kristīgās pasaules monarhu vienotību Turcijas militāro draudu priekšā.