Consequently, does it not make more sense to cultivate love for God and for people than it does to pursue the things of the world, which are at best only temporary?
Vai gan nav daudz saprātīgāk veidot mīlestību pret Dievu un pret cilvēkiem nekā dzīties pēc tā, ko piedāvā pasaule un kas labākajā gadījumā ir tikai īslaicīgs?