Not content with the principles laid down by Jehovah’s Law, legalistically minded rabbis set about establishing exactly ​ — and somewhat arbitrarily — ​ how far a person could walk on the Sabbath, for example, to attend worship.
Reliģiskie vadītāji, kas gribēja visu regulēt ar detalizētiem likumiem, neaprobežojās ar principiem, kurus Mozus bauslībā bija devis Jehova, bet patvaļīgi noteica precīzu attālumu, kādu drīkst mērot sabatā, piemēram, lai dotos pielūgt Dievu.