Is the first mother blessed with the hope that her child will be resurrected simply because of the happenstance of a premature birth, whereas the second mother has no such hope?
Vai būtu jādomā, ka pirmā māte var cerēt uz sava bērna augšāmcelšanu, jo apstākļu sakritības dēļ viņas mazulis īsu laiku bija dzīvojis patstāvīgi, turpretī otrajai mātei šāda cerība ir liegta? Ko no iepriekš minētā var secināt?