His sense of urgency and his gratitude to Jehovah moved him to relinquish worldly aspirations or prospects that could have sidetracked him from doing God’s will.
Tā kā Pāvils saprata situācijas neatliekamību un bija pateicīgs Jehovam, viņš atteicās no godkārīgiem mērķiem un iespējām, kādas viņam varēja būt pasaulē, lai nekas viņam netraucētu pildīt Dieva gribu.