A fundamental standard concerning any animal that was to be sacrificed to Jehovah was that it be “sound ” in all respects ​ — not blind, injured, deformed, or sick.
Viena no galvenajām prasībām, kas bija jāņem vērā, upurējot Jehovam dzīvnieku, bija tāda, ka šim dzīvniekam bija jābūt pilnīgi bez vainas — tas nedrīkstēja būt ne akls, ne ievainots, ne kropls, ne slims. ( 3. Moz. 22: 20 — 22.)