Some three thousand years ago, King David of Israel, who knew nothing of today’s advances in genetic research, said in poetic language to his Creator: “It was you who created my inmost self, and put me together in my mother’s womb; for all these mysteries I thank you: for the wonder of myself, for the wonder of your works.
Apmēram pirms trīstūkstoš gadiem Izraēlas valdnieks Dāvids, kas neko nezināja par modernajiem ģenētikas atklājumiem, dzejas valodā sacīja savam Radītājam: ” Tu radīji manas īkstis, Tu mani veidoji un piešķīri man ķermeni manas mātes miesās. Es Tev pateicos, ka es esmu tik brīnišķi radīts, brīnišķi ir Tavi darbi, mana dvēsele to labi zina. Manas būtes veidojums Tev nebija apslēpts, kad es slepenībā tapu radīts, zemes dziļumos veidots. ”