The aristocratic nature of the Sanhedrin makes it probable that membership was permanent and that vacancies were filled through appointment by existing members.
Tā kā sinedrijam bija tik aristokrātisks raksturs, domājams, par tā locekli cilvēks kļuva uz visu mūžu un, ja kāda vieta sinedrijā atbrīvojās, pārējie locekļi iecēla jauno sinedrija locekli.