At the same time, frustration led him to cry out to Jehovah: “You positively became to me like something deceitful, like waters that have proved untrustworthy, ” as those of a brook that easily dry up.
( Jeremijas 15: 16.) Tai pašā laikā viņš sarūgtinājumā griezās pie Jehovas ar saucienu: ” Vai tad Tu gribi man būt kā maldinātājs strauts, kā ūdens plūdums, uz ko nevar paļauties? ” — ar to domādams strautu, kas pēkšņi izžūst. ( Jeremijas 15: 18.)