The book continues: “Since it is the name that, as it were, humanizes a child, when a couple fear that their child will die they will usually defer naming him until they are sure he will live....
Tālāk šajā grāmatā teikts: ” Tiek uzskatīts, ka tieši vārds ir tas, kas padara bērnu par cilvēku, tāpēc, ja vecāki baidās, ka bērns var nomirt, viņi parasti novilcina vārda došanu līdz brīdim, kad ir pārliecināti, ka bērns dzīvos. [..]