The conversion of Tahiti, notes Gunson, was “merely an expression of the will of Pomare II, based on the religious habits (not the beliefs) of the English missionaries. ”
Jau pieminētais Nīls Gansons raksta, ka Taiti ” pievēršana kristietībai ” būtībā bija ” tikai Pomares II gribas izpausme, kas balstījās uz angļu misionāru reliģiskajām paražām (nevis mācībām) ”.