The Opinion then quoted again from the 1943 case: “This form of religious activity occupies the same high estate under the First Amendment as do worship in the churches and preaching from the pulpits.
Tālāk tiesas lēmumā vēlreiz citēti 1943. gada prāvas materiāli: ” Šai reliģiskās darbības formai Pirmais labojums piešķir tādu pašu statusu kā dievkalpojumiem, kas notiek baznīcās, un sprediķošanai no kanceles.