Family members, in turn, may feel angry — with the doctors for not detecting the problem sooner, with themselves for passing on a genetic defect, with the patient for not having looked after himself properly, with Satan the Devil for causing such suffering, or even with God, feeling that he is to blame for the illness.
Arī ģimenes locekļi mēdz justies dusmīgi — viņi dusmojas uz ārstiem par to, ka tie nav ātrāk pamanījuši briesmas, uz sevi par to, ka bērns no viņiem ir mantojis iedzimtu defektu, uz slimo par to, ka viņš nav pienācīgi rūpējies par savu veselību, uz Sātanu par to, ka viņš ir šādu ciešanu cēlonis, vai pat uz Dievu, jo viņiem šķiet, ka Dievs ir vainojams slimībā.