Thirdly, whilst some Member States have implemented the Directive fully and are making considerable efforts to facilitate patients' rights to cross-border healthcare, there are a considerable number of Member States where the obstacles placed in the way of patients by health systems are significant, and which, in some cases at least, appear to be the result of intentional political choices: some of the current systems of prior authorisation are more extensive than the current numbers of requests would appear to justify; in many cases it is not clear exactly which treatments require prior authorisation; lower reimbursement tariffs than those used in the home Member State are a clear disincentive; there are a number of burdensome administrative requirements which may well deter patients.
Kolmandaks, kui mõni liikmesriik on direktiivi täies ulatuses kohaldanud ja teeb suuri jõupingutusi patsientide piiriülese tervishoiuga seotud õiguste lihtsustamiseks, siis märkimisväärse arvu liikmesriikide puhul takistavad patsiente nende õiguste kasutamisel suurel määral tervishoiusüsteemid, kelle tegevuse taga näivad mõnikord olevat teadlikud poliitilised valikud: mõni kehtivatest eellubade süsteemidest on laiaulatuslikum, kui saadud taotluste arv lubaks põhjendatuks lugeda; paljudel juhtudel ei ole täpselt selge, millise ravi puhul on eelluba vaja; koduliikmesriigis kasutatavatest tariifidest madalamad hüvitismäärad kujutavad endast selgelt negatiivset aspekti; hulk koormavaid haldusnõudeid võib patsiente heidutada.