Thirdly, whilst some Member States have implemented the Directive fully and are making considerable efforts to facilitate patients' rights to cross-border healthcare, there are a considerable number of Member States where the obstacles placed in the way of patients by health systems are significant, and which, in some cases at least, appear to be the result of intentional political choices: some of the current systems of prior authorisation are more extensive than the current numbers of requests would appear to justify; in many cases it is not clear exactly which treatments require prior authorisation; lower reimbursement tariffs than those used in the home Member State are a clear disincentive; there are a number of burdensome administrative requirements which may well deter patients.
Treškārt, dažas dalībvalstis Direktīvu gan ir īstenojušas pilnīgi un pieliek vērā ņemamas pūles, lai pacientiem būtu vieglāk īstenot tiesības uz pārrobežu veselības aprūpi, taču vairāku citu dalībvalstu veselības aizsardzības sistēmās pacientiem ir radīti diezgan lieli šķēršļi un vismaz dažos gadījumos tas šķiet tīšas politiskas izvēles rezultāts: dažas no pašreizējām iepriekšējas atļaujas sistēmām ir prasīgākas, nekā būtu pamatojams ar pašreizējo pieprasījumu skaitu; dažos gadījumos nav īsti skaidrs, kāda veida ārstēšanai ir nepieciešama iepriekšēja atļauja; nepārprotams atturošs līdzeklis ir zemāki atmaksāšanas tarifi nekā mītnes dalībvalstī; ir daudzas apgrūtinošas administratīvas prasības, kas var pacientus atturēt.