It seems hard to argue, for example, that a treatment should be subject to prior authorisation when not a single person has applied for authorisation for that treatment that year (with a possible exception for extremely specialised or expensive treatments, of course, where even a very small number of reimbursement claims could have significant consequences).
Sunku įrodinėti, kad, pvz., gydymo procedūrai turėtų būti taikomas išankstinio leidimo reikalavimas, jeigu dėl leidimo gauti tą gydymo paslaugą tais metais nesikreipė nė vienas asmuo (be abejo, išskyrus galbūt labai specializuotas ar brangias gydymo procedūras, kai net labai nedidelis prašymų kompensuoti išlaidas skaičius gali turėti reikšmingų pasekmių).