The judgment built on previous case law, in particular Eman and Sevinge, which established that it is for Member States to determine the franchise, but must respect EU law, including its general principles, in doing so.
Tuomio perustui aikaisempaan oikeuskäytäntöön, etenkin asiassa Eman ja Sevinger annettuun tuomioon, jossa vahvistettiin, että jäsenvaltiot määrittävät äänioikeuden mutta niiden on tässä noudatettava EU:n oikeutta ja EU:n oikeuden yleisiä periaatteita.