Thirdly, whilst some Member States have implemented the Directive fully and are making considerable efforts to facilitate patients' rights to cross-border healthcare, there are a considerable number of Member States where the obstacles placed in the way of patients by health systems are significant, and which, in some cases at least, appear to be the result of intentional political choices: some of the current systems of prior authorisation are more extensive than the current numbers of requests would appear to justify; in many cases it is not clear exactly which treatments require prior authorisation; lower reimbursement tariffs than those used in the home Member State are a clear disincentive; there are a number of burdensome administrative requirements which may well deter patients.
Kolmas syy voi olla se, että vaikka jotkin jäsenvaltiot ovat panneet direktiivin kaikilta osin täytäntöön ja yrittävät kaikin tavoin edistää potilaiden oikeuksia rajatylittävään hoitoon, huomattavan monessa jäsenvaltiossa terveysjärjestelmä asettaa potilaille monia esteitä, mikä ainakin joissakin tapauksissa vaikuttaa johtuvan tarkoituksellisista poliittisista valinnoista: jotkin nykyiset ennakkolupajärjestelmät ovat laajempia kuin nykyisen hakemusten määrän mukaan vaikuttaisi olevan perusteltua, monissa tapauksissa ei ole täysin selvää, mihin hoitoihin edellytetään ennakkolupaa, kotijäsenvaltiossa maksettuja korvauksia pienemmät korvaukset ovat selvästi esteenä tai hoidolle on asetettu useita hankalia hallinnollisia vaatimuksia, jotka voivat hyvinkin saada potilaan luopumaan korvauksien hakemisesta.