To rebut this presumption, the football club, as an employer, was not required to prove it had recruited persons with a particular sexual orientation, since this would interfere with the right to privacy, but could refer, for example, to equality provisions regarding its recruitment policy, or to having clearly distanced itself from the statement.
Pentru a răsturna această prezumție, clubul de fotbal, în calitate de angajator, nu era obligat să demonstreze că a recrutat persoane cu o anumită orientare sexuală, întrucât acest lucru ar fi adus atingere dreptului la viață privată, dar se putea referi, de exemplu, la dispoziții în materie de egalitate privind politica sa de recrutare sau la faptul că s-a distanțat în mod clar de declarația respectivă.