At the same time, high unemployment and demographic ageing, combined with pressures on public finances and the need to minimise spill-overs between countries ensuing from macroeconomic imbalances, have put to the fore the question of the performance of national welfare systems, from several points of view: first, as regards their adequacy and fiscal sustainability in the light of evolving social needs, including the need to address poverty; second, as regards their impact on job creation, both from an employer and a jobseeker perspective, including their capacity to make work pay and to strengthen people's skills and ability to participate fully in society; and third, an aspect which is particularly important for the euro area, as regards their capacity to buffer macroeconomic shocks and play an automatic stabilisation function.
Istovremeno je zbog visoke nezaposlenosti i starenja stanovništva, u kombinaciji s pritiskom na javne financije i potrebom za što manjim prelijevanjem među zemljama uzrokovanim makroekonomskim neravnotežama, u prvi plan izbilo pitanje nacionalnih sustava socijalne skrbi, i to s nekoliko stajališta: prvo, s obzirom na njihovu primjerenost i fiskalnu održivost u odnosu na razvoj socijalnih potreba, uključujući potrebu za rješavanjem problema siromaštva; drugo, s obzirom na njihov utjecaj na stvaranje radnih mjesta, sa stajališta poslodavca i osobe koja traži posao, uključujući njihovu mogućnost da osiguraju isplativost rada te jačaju vještine ljudi i njihovu sposobnost da u potpunosti sudjeluju u društvu; i treće, aspekt koji je posebno važan za europodručje, s obzirom na njihovu sposobnost da ublaže makroekonomske šokove i obavljaju funkciju automatske stabilizacije.