title: Gazan saarto

text: Gazaan vietävien sallittujen tuotteiden lista on salainen ja muuttuu jatkuvasti, mikä vaikeuttaa Gazan avustamista. Gazaan ei saa esimerkiksi viedä tiettyjä ruoka-aineita. Rakennustarvikkeiden vientikielto johtuu Israelin mukaan siitä, että Hamas käyttää rakennustarvikkeet, kuten sementin, omiin sotilaallisiin tarkoituksiin, mutta samalla vientikielto estää myös Israelin iskuissaan tuhoamien siviilirakennusten ja humanitääriseen apuun keskittyvien rakennusten uudelleenrakentamisen ja korjaamisen. Gazan alueen tavaraliikenne on supistunut neljännekseen ja YK:n mukaan humanitaarinen apu Gazaan on riittämätöntä. Gazan talous onkin tämän vuoksi kansainvälisten eri arvioiden mukaan romahtamassa, työttömyys suurta ja köyhyys lisääntymässä, vesi juomakelvotonta ja viemäröinti ei toimi.


title: Gazan saarto

text: Kriitikoiden mielestä Gazan saarto on kollektiivinen rangaistus kaikkia gazalaisia kohtaan. Tämän vuoksi kansainvälisten avustusjärjestöjen mukaan Hamasiin ja asejärjestöihin kohdistettuun saartoon kuulumattomat siviilit kärsivät saarrosta, mikä vain lisää Hamasin kannatusta Gazassa. Arvioiden mukaan saarto eristää noin puolitoista miljoonaa Gazassa asuvaa pohjattomaan köyhyyteen.


title: Gazan saarto

text: Saarrosta huolimatta Gazaan on kuljetettu mahdollisesti jonkin verran aseita salaa saarron kiertämiseen käytettävien tunnelien kautta, joita Israel ei pysty kyllin tehokkaasti valvomaan.


title: Gazan saarto

text: Saarto katkesi väliaikaisesti 23. tammikuuta 2008, kun palestiinalaiset räjäyttivät kaistan ja Egyptin välisestä rajamuurista kymmenen kilometrin pituisen osuuden ja ryntäsivät Egyptiin ostamaan ruokaa ja tavaroita. Egyptiläiset poliisit eivät aluksi reagoineet maahantuloon, mutta Israelin hallituksen vaatiessa Egyptiä sulkemaan rajan raja suljettiin nopeasti.


title: Gazan saarto

text: Turkista purjehtinut Gazan saartoa vastustavien aktivistien avustuslaivue pysäytettiin Israelin armeijan suorittamalla sotilasoperaatiolla kansainvälisellä merialueella 31. toukokuuta 2010. Avustuslaivueen johtajat olivat aiemman ilmoittaneet yrittävänsä rikkoa Gazan saarron, ja Israel oli ilmoittanut estävänsä yrityksen tarvittaessa voimakeinoin. Israelin erikoisjoukot nousivat yöllä kansainvälisellä merialueella avustuslaivueen kaikkiin kuuteen laivaan, koska laivat eivät totelleet pysähtymiskäskyä. Yhdellä laivalla syntyi tämän seurauksena taistelu, jossa kuoli ainakin yhdeksän aktivistia Israelin erikoisjoukkojen luoteihin. Muilla avustuslaivoilla vastaavia välikohtauksia ei sattunut. Israelin armeijan ja aktivistien versiot tapahtumien kulusta eroavat jyrkästi. Tapaus ja Israelin toiminta kansainvälisellä vesialueella herätti erittäin paljon kansainvälistä pahennusta.


title: Gazan saarto

text: Israelia ja sen politiikkaa tukeva Yhdysvallat tukee pääsääntöisesti myös saartoa. Saartoa vastustetaan laajalti maailmalla ja osittain myös Israelissa. Virallisesti Suomi on kritisoinut saartoa, muttei ole suoranaisesti vaatinut saarron lopettamista. Suomessa muun muassa Kirkon ulkomaanapu on vaatinut saarron välitöntä purkamista. Länsivalloista muun muassa Ranska ja Iso-Britannia vastustavat saartoa. YK vastustaa saartoa virkamiestasolla, mutta virallista kantaa saarron lopettamisesta YK:lla ei ole. Valtioita kärkevämmin saarron oikeutukseen ja laillisuutteen ovat ottaneet kantaa useat kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt, kuten Amnesty International.


title: Stephen Furber

text: Stephen Furber (s. 1953 Englanti) on brittiläinen tietotekniikan professori, joka työskentelee Manchesterin yliopistossa Britanniassa. Hän on ARM-mikroprosessorin pääsuunnittelija ja oli suunnittelemassa BBC Micro tietokonetta. Ensimmäinen ARM-mikroprosessori valmistettiin 1985, ja niiden avulla on tullut mahdolliseksi rakentaa halpoja vähän sähköä kuluttavia elektroniikkalaitteita. Furber oli ehdokkaana vuoden 2010 Millennium-teknologiapalkinnon saajaksi.


title: Rabah Madjer

text: Rabah Madjer (, s. 15. joulukuuta 1958 Hussein Dey, Ranskan Algeria) on algerialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.


title: Rabah Madjer

text: Madjeria on pidetty 1980-luvulla yhdestä maailman parhaimmista hyökkääjistä ja kautta-aikain parhaimpia algerialaispelaajia. Hänet valittiin myös vuonna 1987 Afrikan parhaaksi jalkapalloilijaksi.


title: Rabah Madjer

text: Madjer aloitti ammattilaisuransa 16-vuotiaana kotikaupunkinsa seurassa NA Hussein Deyssa kaudella 1975–1976. Hän vietti seurassa kahdeksan kautta voittaen sinä aikana Algerian cupin vuonna 1979. Madjer oli joukkueen mukana myös Afrikan Cup voittajien cupin loppuottelussa, jossa se hävisi guinealaiselle Horoyalle.


title: Rabah Madjer

text: Kaudella 1983–1984 Madjer siirtyi Eurooppaan aluksi Ranskaan, jossa hän vietti kolme vuotta pelaten kaksikautta Racing Parisissa ja yhden kauden Toursissa. Matka jatkui Portugaliin, jossa Madjer pelasi Portossa kolme kautta. Hän nousi heti ensimmäisellä kaudellaan maailman tietoisuuteen Euroopan cupin myötä ja erityisesti loppuottelussa Bayern Münchenia vastaan, jossa Madjer teki ottelun 1–1 tasoitusmaalin.


title: Rabah Madjer

text: Heinäkuussa 1988 Madjer siirtyi suurin odotuksin Espanjaan Valenciaan, mutta muutaman kuukauden jälkeen hän siirtyi takaisin Portoon, tehtyään 14 ottelussa neljä maalia. Portossa Madjer palasi menestyksen makuun voitettuaan vielä Portugalin cupin ja Portugalin supercupin vuonna 1991.


title: Rabah Madjer

text: Mestaruusvuosien jälkeen Madjer pelasi vielä yhden kauden Qatarissa ennen uransa päättämistä.


title: Rabah Madjer

text: Madjer kuului Algerian maajoukkueeseen vuosien 1982 ja 1986 MM-kisoissa. Hän pelasi yhteensä 83 ottelua ja teki niissä 28 maalia, jolla hän on Algerian maajoukkueen historian toiseksi paras maalintekijä.Henkilökohtaiset palkinnot


title: Gimsøya

text: Gimsøya on yksi Lofoottien saariryhmään kuuluvista saarista Pohjois-Norjassa Nordlandin läänissä. Saari sijaitsee Austvågøyan ja Vestvågøyan saarien välissä ja se kuuluu Våganin kuntaan. Saari koostuu Vinjestä, Saupstadista, Hovsundista, Vikistä, Årstrandista, Sundklakkista, Barstandista, Gimsøysandista ja Gjendalenista.


title: Gimsøya

text: Gimsøyalla oli ennen oma kuntansa, Gimsøy, joka erotettiin Våganin kunnasta omaksi kunnakseen vuonna 1856, mutta vuonna 1964 Gimsøy, Vågan ja Svolvaer yhdistettiin yhdeksi kunnaksi, Våganiksi.


title: Gimsøya

text: Gimsøyan eteläinen ja itäinen osa ovat mäkisiä, kun taas saaren pohjois- ja länsiosat ovat soisia ja alavia. Poikkeuksena on Hoven-vuori (368 m). Saarella on monia suuria suojeltuja alueita johtuen erityisestä kasvillisuudesta ja linnuista.


title: Gimsøya

text: Saarella on kauppa, vanhainkoti sekä päiväkoti, ja ala- ja yläaste. Gimsøyan pääelinkeino on maatalous, mutta myös kalastus ja turismi ovat tärkeitä tulon lähteitä saaren asukkaille. Saarelta löytyy myös esimerkiksi 9-reikäinen golfkenttä, elektroniikka-asennusyritys, kuljetusyritys ja kotileipomo.


title: Gimsøya

text: Valtatie E10 kulkee Gimsøyan eteläpuolen kautta, yhdistäen saaren Austvågøyaan Gimsøystraumenin sillalla ja Vestvågøyaan Sundklakkstraumenin sillalla.


title: Break Your Heart

text: Break Your Heart on Taio Cruzin hittikappale, jonka hän julkaisi lokakuussa 2009, tosin julkaisi kappaleen singlenä vasta maaliskuussa 2010.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikan–Turkin sota 1919–1922 käytiin Kreikan ja Turkin kansallisen liikkeen välillä ensimmäisen maailmansodan jälkeen, toukokuusta 1919 lokakuuhun 1922, kun Osmanien valtakunnan alueita suunniteltiin jaettavaksi maailmansodan voittajavaltioiden kesken. Turkissa sota tunnetaan Turkin itsenäisyyssodan länsirintamana (, ), Kreikassa sen sijaan Vähän-Aasian sotaretkenä () tai Vähän-Aasian katastrofina ().


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikka aloitti sotaretkensä ennen kaikkea sen vuoksi, koska liittoutuneet, ennen kaikkea Ison-Britannian pääministeri David Lloyd George olivat luvanneet Kreikalle aluelaajennuksia ensimmäisessä maailmansodassa hävinneen Osmanien valtakunnan kustannuksella. Vihollisuudet alkoivat, kun Kreikan sotajoukot nousivat maihin Smyrnassa (nykyisessä Izmirissä) 15. toukokuuta 1919. Ne etenivät sisämaahan ja ottivat hallintaansa Anatolian länsi- ja lounaisosat, muun muassa Manisan, Balıkesirin, Aydınin, Kütahyan, Bursan ja Eskişehirin kaupungit. Turkin kansallinen liike sai kreikkalaisten etenemisen pysäytetyksi Sakaryan taistelussa vuonna 1921. Kreikan rintaman luhisti Turkin vastahyökkäys elokuussa 1922, ja sota käytännössä päättyi, kun turkkilaiset saivat vallatuksi takaisin Smyrnan, jossa samalla syttyi suuri tulipalo.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Sodan jälkeen Kreikan hallituksen oli myönnyttävä Turkin kansallisen liikkeen vaatimuksiin ja palautettava sotaa edeltäneet rajat, toisin sanoen palautettava Itä-Traakia ja Länsi-Anatolia Turkille. Liittoutuneet hylkäsivät Sèvresin rauhansopimuksen ja alkoivat neuvotella Turkin kansallisen liikkeen kanssa Lausannessa uudesta rauhansopimuksesta. Lausannen rauhansopimus tunnusti Turkin tasavallan itsenäisyyden, ja sen alueisiin kuuluivat Vähä-Aasia, Istanbul (Konstantinopoli) ja Itä-Traakia. Kreikan ja Turkin hallitukset sopivat suuren väestönvaihdon toimeenpanemisesta.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Sodan geopoliittinen tausta liittyy Osmanien valtakunnan hajottamishankkeeseen, joka oli välitön seuraus ensimmäisestä maailmansodasta ja Osmanien toimista Lähi-idän sotanäyttämöllä. Osana jakosuunnitelmaa Triple Entente lupasi Kreikalle maa-alueen Smyrnan ympäriltä. Sodan aikana Turkin osmanihallitus luhistui täysin ja suuri osa sen alueista jaettiin voittajavaltioille Sèvresin rauhansopimuksella 10. elokuuta 1920.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Osmanien alueiden jaosta oli maailmansodan aikana tehty salaisia sopimuksia kuten Sykes–Picot-sopimus. Turkin siihen saakka hallitsemat arabimaat suunniteltiin jaettaviksi Britannian ja Ranskan kesken mandaattialueiksi. Suunnittelivatpa Britannia, Ranska ja Italia Vähän-Aasiankin jakamista niin, että Turkille olisi jäänyt vain sen Mustanmeren puoleinen rannikkoalue. Triple Entente oli myös luvannut niemimaan länsiosista alueita Kreikalle.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Pariisin rauhankonferenssissa vuonna 1919 Eleftherios Venizelos yritti parhaansa mukaan saada toteutetuksi kreikkalaisten vanhat toiveet (Megali Idea) laajennetusta Kreikasta, johon kuuluisivat myös kreikkalaisten asuttamat alueet Pohjois-Epeiroksessa, Traakiassa ja Vähässä-Aasiassa. Länsiliittoutuneet, varsinkin Ison-Britannian pääministeri David Lloyd George, olivat luvanneet Kreikalle ”laajoja myönnytyksiä Vähästä-Aasiasta, jos Kreikka liittyisi sotaan liittoutuneiden puolelle. Luvattuihin alueisiin kuuluivat Imbroksen (, nyk "Gökçeada") ja Tenedoksen () saaret sekä osa läntistä Anatoliaa Smyrnan ympärillä, missä asui lukuisa kreikkalainen väestönosa.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Italia, Britannia ja Ranska kuitenkin tekivät 26. huhtikuuta 1917 allekirjoitetun Saint-Jean-de-Mauriennen sopimuksen, jolla Smyrna ympäristöineen luvattiin Italialle, mutta tämä sopimus menetti merkityksensä, kun Kreikka miehitti alueen. Ennen miehitystä Italian edustajat Pariisin rauhankonferenssissa olivat huolissaan siitä, että Kreikka saattaisi niin tehdä, ja he poistuivat konferenssista ja palasivat Pariisiin vasta 5. toukokuuta. Italian edustajien poissaolo teki Lloyd Georgelle helpommaksi saada Ranska ja Yhdysvallat tukemaan Kreikan vaatimuksia Länsi-Anatoliaan ja torjua Italian vaatimukset.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Lokakuussa 1918 Turkki teki voittajavaltioiden kanssa Mudroksen aseleposopimuksen. Voittajavaltiot miehittivät tällöin Istanbulin.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Joidenkuiden historioitsijoiden mukaan Turkin kansallinen liike perustettiin nimenomaan vastatoimena Smyrnan kreikkalaismiehitykseen. Arnold J. Toynbee selitti: ”Siihen aikaan alkanut Turkin ja Kreikan välinen sota oli puolustussota, jota turkkilaiset kävivät kotimaastaan Anatoliassa. Se oli seurausta liittoutuneiden imperialistisesta politiikasta, jota ne harjoittivat vieraassa maassa, jonka sotilaalliset resurssit ja vahvuudet aliarvioitiin täysin; sen provosoi kreikkalaisen miehitysarmeijan oikeudeton maahantulo.” Toisaalta kreikkalaisten maihinnousun Sryrnassa on väitetty olleen Eleftherios Venizeloksen suunnitelmaa Vähän-Aasian kreikkalaisväestön vapauttamiseksi, mihin innoitti Kreikassa laajaa kannatusta saanut "Megali Idea" -aate. Smyrnassa oli vuoden 1922 suureen tulipaloon saakka suurempi kreikkalaisväestö kuin Kreikan pääkaupungissa Ateenassa. Ennen Kreikan ja Turkin väestönvaihtoa Ateenassa oli 473 000 asukasta, kun taas turkkilaisten lähteiden mukaan Smyrnassa asui yli 629 000 kreikkalaista vuonna 1910.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Yhtenä aiheena Kreikan sotaretkiin Vähässä-Aasiassa oli, että alueella asui vanhastaan runsaasti kreikankielistä ortodoksikristittyä väestöä, joka tarvitsi suojelua. Alueen kreikkalaisasutus oli ikivanhaa alkuperää: jo Kreikan arkaaisella kaudella siellä oli ollut joukko kreikkalaisia kaupunkivaltioita (jotka tosin välillä olivat joutuneet Persian alaisuuteen mutta itsenäistyneet jälleen persialaissotien tuloksena). Juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa Osmanien valtakunnan alueella asui noin 2,5 miljoonaa kreikkalaista. Tutkijat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet, olivatko kreikkalaiset silloin enää enemmistönä Kreikan vaatimilla alueilla. Ceder James Lowe ja Michael L. Dockrill ovat väittäneet, että Kreikan vaatimukset Smyrnaan nähden olivat vähintäänkin kyseenalaisia, sillä Smyrnan vilajeetissa kreikkalaiset muodostivat ehkä juuri ja juuri enemmistön, todennäköisemmin kuitenkin vain suuren vähemmistön, keskellä muutoin jo tuolloin lähes täysin turkkilaista Anatoliaa. Tarkka lukumäärä on vaikeasti selvitettävissä, koska turkkilaisissa tilastoissa väestö jaoteltiin uskonnon, mutta ei syntyperän, kielen tai sen perusteella, mihin kansallisuuteen kukin itse katsoi kuuluvansa. Toisaalta brittiläiset ja amerikkalaiset tilastot vuodelta 1919 viittaavat siihen, että kreikkalaisväestö oli suurin Smyrnassa, 375 000, kun taas muslimeja oli 325 000.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikan pääministeri Venizelos ilmoitti erään brittiläisen sanomalehden haastattelussa, että ”Kreikka ei ole sodassa islamia vastaan, vaan anakronistista Osmanien hallitusta ja sen korruptoitunutta, häpeällistä ja veristä hallintoa vastaan mielessään ajatus sen karkottamisesta alueita, joissa enemmistö asukkaista on kreikkalaisia.”


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Sèvresin neuvottelupöydässä Venizelos lienee liioitellut Anatolian kreikkalaisväestön vaaranalaista asemaa saadakseen tukea liittoutuneiden hallituksilta. Esimerkiksi nuorturkkilaiset eivät enää silloin olleet vallassa Turkissa, mikä osaltaan teki hänen perustelunsa vähemmän vakuuttaviksi. Useimmat nuorturkkilaishallituksen jäsenet olivat maailmansodan loppuvaiheessa paenneet maasta, ja Istanbulissa toiminut osmanihallitus oli jo Britannian valvonnassa. Lisäksi Venizelos oli jo maailmansodan alkuvaiheessa, ennen kreikkalaisten kansanmurhaa, ilmoittanut pyrkivänsä laajentamaan Kreikan alueita osmanien kustannuksella. Kirjeessään Kreikan kuningas Konstantin I:lle tammikuussa 1915 hän oli kirjoittanut: ”Minulla on se vaikutelma, että myönnytykset Kreikalle Vähässä-Aasiassa ... olisivat niin mittavat, että toinen yhtä laaja eikä vähemmän rikas Kreikka tulisi liitetyksi voittoisissa Balkanin sodista kehkeytyneeseen, entiseen verrattuna kaksinkertaiseen Kreikkaan.”


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikan sotaretki päättyi tappioon, ja ilmeisesti se tuli yllyttäneeksi vastapuolta vielä enemmän juuri sellaisiin julmuuksiin, jotka sillä oli tarkoitus torjua. Arnold J. Toynbeen mukaan Britannian ja Kreikan politiikka ja Pariisin rauhankonferenssin päätökset johtivat ratkaisevina tekijöinä niihin julmuuksiin, joihin molemmat osapuolet syyllistyivät sodan aikana ja sen jälkeen. Hänen mukaansa ”Pontoksen” kreikkalaiset ja Kreikan valloittamien alueiden turkkilaiset joutuivat pahoin kärsimään ainakin osittain Venizeloksen ja Lloyd Georgen Pariisissa tekemien virhearvioiden vuoksi.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Yhtenä aiheena sodan aloittamiseen oli yritys toteuttaa "Megali idea", joka oli kauan ollut kreikkalaisen nationalistien keskeisenä tavoitteena. "Megali idea" oli irredentistinen pyrkimys muodostaa suur-Kreikka, joka ulottuisi Egeanmeren kummallekin puolelle ja joka käsittäisi nekin kreikkalaisten asuttamat alueet, jotka olivat jääneet alun perin varsin suppean Kreikan kuningaskunnan ulkopuolelle. Siitä saakka kun Kreikka oli itsenäistynyt osmanien valtakunnasta vuonna 1830, Megali idealla oli suuri merkitys Kreikan politiikassa. Kreikkalaiset poliitikot olivat pitäneet monia puheita ”Kreikan kuningaskunnan laajenemisen historiallisesta välttämättömyydestä”. Esimerkiksi kreikkalainen poliitikko Iohannis Kolettis ilmaisi ajatuksen Kreikan kansalliskokouksessa vuonna 1844 seuraavasti: ”Hellenismillä on kaksi suurta keskusta. Ateena on kuningaskunnan pääkaupunki. Konstantinopoli on suuri pääkaupunki, Kaupunki, kaikkien kreikkalaisten unelma ja toivo.”


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: "Megali idea" ei ollut pelkästään 1800-luvun nationalismin tuote. Tietyssä mielessä sillä oli syvät juuret monien kreikkalaisten uskonnollisessa tietoisuudessa. Tavoitteena oli palauttaa Konstantinopoli kristityille ja herättää henkiin kristitty Itä-Rooman (Bysantin) valtakunta, joka oli tuhoutunut vuonna 1453. Siitä lähtien Hagia Sofian ja kaupungin palauttaminen kristityille oli sukupolvesta toiseen ollut jatkuvasti Kreikan ortodoksikristittyjen hartaana toiveena. Paitsi Konstantinopolia, "Megali idea" koski monia muitakin kreikkalaisten vanhastaan asumia alueita kuten Kreetaa, Thessaliaa, Epeirosta, Makedoniaa, Traakia, Egeanmeren saaria, Kyprosta, Vähän-Aasian länsirannikkoja ja Pontosta Mustanmeren rannalta. Monet näistä alueista liitettiinkin Kreikkaan vuosien 1912–1913 Balkanin sotien tuloksena tai jo aikaisemmin, ei kuitenkaan Vähän-Aasian alueita, jotka olivat kautta aikojen olleet oleellinen osa kreikkalaista maailmaa ja joissa kreikkalainen kulttuuri oli vallitsevana. Kreikkalaiset olivatkin asuneet siellä jo tuhansia vuosia, kun taas turkkilaiset olivat saapuneet alueelle vasta 1100-luvulta lähtien, heistä ensimmäisinä seldžukit.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: "Kreikan kansallinen skisma" oli ennen ensimmäistä maailmansotaa muodostunut kreikkalaisen politiikan ja yhteiskunnan jyrkkä jakautuminen kahteen leiriin, joista toista johti Eleftherios Venizelos, toista kuningas Konstantin I. Kiistat kärjistyivät, kun oli päätettävä siitä, kummalle puolelle Kreikka asettuisi maailmansodassa.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Yhdistynyt kuningaskunta oli toivonut, että strategiset harkinnat saisivat Konstantinin liittymään sotaan liittoutuneiden puolelle, mutta kuningas kannattajineen piti tiukasti kiinni puolueettomuudesta varsinkin niin kauan kuin sodan lopputulosta oli vaikea ennakoida. Lisäksi perhesiteen ja tunnesyyt tekivät Konstantinille vaikeaksi päättää, kumpaa puolta hänen olisi sodassa tuettava. Vaikeuksia lisäsi vielä, kun Turkki ja Bulgaria, jotka molemmat olivat Kreikalle vihamielisiä ja hautoivat kostoa, liittyivät keskusvaltoihin. Kuningatar Sofian mukaan Konstantinilla oli edelleen mielessään unelma ”marssia Hagia Sofian suureen kaupunkiin (Konstantinopoliin) Kreikan armeijan johtajana”, ja ilmeisesti kuningas oli valmis liittymään sotaan osmaneja vastaan. Tähän hän oli kuitenkin valmis vain sillä edellytyksellä, että Konstantinopolin valtaus olisi mahdollista ilman liian suuria riskejä.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Vaikka Konstantin päätti pysyä puolueettomana, pääministeri Venizelos oli jo sodan alkuvaiheessa päätynyt siihen tulokseen, että Kreikan etuja palvelisi paremmin liittyminen Ententeen ja liittoutuneiden kanssa käytävät diplomaattiset neuvottelut, joilla valmistettaisiin tietä mahdollista voittoa seuraaville neuvotteluille. Venizeloksen ja kuninkaan väliset erimielisyydet saivat heidät keskenään katkeraan henkilökohtaiseen riitaan, joka levisi heidän kannattajilleen ja laajemmalle kreikkalaiseen yhteiskuntaan. Kreikka jakautui kahteen jyrkästi vastakkaiseen poliittiseen leiriin, ja lopulta Venizelos muodosti oman hallituksensa Pohjois-Kreikkaan ja pakotti lopulta liittoutuneiden tuella kuninkaan eroamaan. Toukokuussa 1917, Konstantinin lähdettyä maanpakoon, Venizelos palasi Ateenaan ja liittyi Ententeen. Vaikka Kreikan sotajoukotkin olivat jakautuneet monarkian kannattajiin ja ”venizelismin” tukijoihin, ne ryhtyivät osallistumaan sotatoimiin Bulgariaa vastaan maiden välisellä rajalla.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Sotaan liittyminen ja sitä edeltävät tapahtumat jättivät jälkeensä syvän poliittisen ja yhteiskunnallisen kahtiajaon sodanjälkeiseen Kreikkaan. Maan huomattavimmat poliittiset ryhmittymät, venizelistiset liberaalit ja rojalistit, jotka jo ennen sotaa olivat olleet pahoin riidoissa keskenään, alkoivat yhä enemmän vihata toisiaan. Molemmat puolueet pitivät toistensa ensimmäisen maailmansodan aikaisia toimia poliittisesti tuomittavina ja maanpetoksellisina. Tämä vihamielisyys levisi laajalle kreikkalaiseen yhteiskuntaan, mikä ratkaisevasti vaikutti Vähän-Aasian sotaretken epäonnistumiseen ja moniin yhteiskunnallisiin levottomuuksiin maailmansotien välisenä aikana.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikan–Turkin sota voidaan jakaa kolmeen vaiheeseen. Ensimmäisessä vaiheessa, joka kesti toukokuusta 1919 lokakuuhun 1920, kreikkalaiset nousivat maihin Vähässä-Aasiassa ja ottivat haltuunsa koko Egeanmeren rannikon. Toiselle vaiheelle, joka kesti lokakuussa 1920 elokuuhun 1921, olivat ominaisia kreikkalaisten hyökkäystoimet yhä pidemmälle sisämaahan. Kolmas ja viimeinen vaihe kesti elokuuhun 1922, jolloin strateginen aloite oli siirtynyt turkkilaisille, jotka suorittivat menestyksellisen vastahyökkäyksen.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Toukokuun 15. päivänä 1919 Smyrnassa nousi maihin 20 000 kreikkalaista sotilasta, jotka Kreikan, Ranskan ja Ison-Britannian laivastojen tuella ottivat kaupungin ympäristöineen hallintaansa. Laillisena perusteena maihinnousulle esitettiin Mudroksen aseleposopimuksen 7. artikla, jonka mukaan liittoutuneilla oli oikeus ”vallata mitkä tahansa strategiset kohteet missä tahansa tilanteensa, jossa liittoutuneiden turvallisuus on uhattuna.” Sitä ennen kreikkalaiset sotajoukot olivat jo vallanneet Itä-Traakian lukuun ottamatta Konstantinopolia lähiseutuineen.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikan armeijassa oli mukana myös 2 500 armenialaista vapaaehtoista. Suurin osa kaupungin kreikkalaisväestöstä tervehti Kreikan joukkoja vapauttajina. Sitä vastoin enemmistö kaupungin muslimeista piti niitä hyökkääjinä ja monet heistä olivat loukkaantuneet kreikkalaisiin jo sitä ennen pitkään jatkuneen konfliktin ja vastakkainasettelun tuloksena. Kuitenkin kreikkalaisten maihinnousu otettiin enimmäkseen vastaan passiivisesti, ja vain esikaupungeissa jotkut vähäiset turkkilaisryhmät ryhtyivät vastarintaan. Suurin osa kaupungissa olleista Turkin sotajoukoistakin antautui taistelutta tai pakeni maaseudulle.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kesällä 1920 Kreikan armeija käynnisti sarjan onnistuneita hyökkäyksiä Menderes-joen laaksossa, Karşıyakassa (Peramos) ja Alaşehirissa eli Filadelfiassa. Kreikkalaiset etenivät Aydiniin saakka. Näiden hyökkäysten strategisena tarkoituksena oli helpottaa Smyrnan puolustusta, minkä vuoksi Kreikan miehittämä alue laajeni kaikkialle läntiseen ja suureen osaan luoteista Anatoliaa. Miehitysjoukot kohtasivat kuitenkin enenevässä määrin turkkilaisten tiukkaa vastarintaa.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Korvauksena Kreikan osallistumisesta ensimmäiseen maailmansotaan liittoutuneiden puolella nämä asettuivat tukemaan Itä-Traakian ja Smyrnan liittämistä Kreikkaan. Elokuun 10. päivänä 1920 Osmanien joutui allekirjoittamaan Sèvresin rauhansopimuksen. Siinä se luovutti Kreikalle Traakian Tšataldžan linjaa myöten sekä Imbroksen ja Tenedoksen saaret. Turkille jäi Euroopan puolelta Istanbul ja sen ympäriltä pieni maa-alue sekä Marmarameren saaret. Bosporin ja Dardanellien salmet ranta-alueineen oli annettava Kansainliiton asettaman komission valvontaan, ja salmet oli avattava kaikkien maiden aluksille. Sopimus lopetti ensimmäisen maailmansodan Vähän-Aasian osalta ja sinetöi osmanien valtakunnan hajoamisen.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Rauhansopimuksen mukaan Turkin oli lisäksi luovutettava Smyrna ympäristöineen Kreikan hallintaan, mutta se pysyi toistaiseksi Turkin ylivallan alaisena, kunnes sen kohtalo viiden vuoden kuluttua ratkaistaisiin kansanäänestyksellä. Smyrnaan perustettiin myös oma paikallinen parlamenttinsa.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Jo ennen rauhansopimuksen allekirjoittamista Ankarassa oli 23. huhtikuuta 1920 kokoontunut kansalliskokous (), joka Kemal Mustafan johdolla julisti sulttaani Mehmed VI:n erotetuksi, perusti oman hallituksena ja saattoi voimaan väliaikaisen perustuslain. Tämä hallitus vastusti jyrkästi liittoutuneiden toukokuussa esittämiä rauhanehtoja, jotka olisivat merkinneet Turkin silpomista. Kansallinen liike onnistui kuitenkin vasta 1. marraskuuta 1922 pakottamaan sulttaanin luopumaan kruunusta, joten siihen saakka Turkissa oli kaksi itseään laillisena pitänyttä hallitusta.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Myöskään Istanbulissa toiminut osmanihallitus ei koskaan ratifioinut Sèvresin rauhansopimusta. Kemal Mustafan hallituksen tavoin sekin vaati Turkin entisten rajojen palauttamista tai vähintäänkin Smyrnan ja Adrianopolin palauttamista.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Myöskään Kreikka ei allekirjoittanut eikä ratifioinut Sèvresin rauhansopimusta, eikä sopimus lopettanut Kreikan ja Turkin välistä sotaa.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Lokakuussa 1920 Kreikan armeija eteni Anatoliassa yhä kauemmas itään Lloyd Georgen rohkaisemana, joka halusi tällä tavoin painostaa Turkin sekä kansallismielisen että osmanihallituksen allekirjoittamaan Sèvresin rauhansopimuksen. Eteneminen aloitettiin Eleftherios Venizeloksen vapaamielisen hallituksen aikana, mutta pian sen jälkeen Venizelos joutui syrjään vallasta ja hänen tilalle tuli Dimitrios Gounaris. Sotatoimien strategisena päämääränä oli voittaa turkkilaiset kansallismieliset ja pakottaa Mustafa Kemal rauhanneuvotteluihin. Etenevät kreikkalaiset olivat yhä lukumääräisesti ylivoimaiset ja heidän aseistuksensa nykyaikaisempi, ja he toivoivat pikaista taistelua, jossa he uskoivat voittavansa huonosti aseistetut turkkilaisjoukot. He kohtasivatkin vain vähäistä vastarintaa, sillä turkkilaiset perääntyivät hyvässä järjestyksessä välttyäkseen tulemasta piiritetyiksi. Churchill kreikkalaiset kolonnat ”etenivät maanteitä pitkin ja kulkivat turvallisesti monien rumien solien läpi, ja heidän läheisyydessään turkkilaiset voimakkaan ja viisaan johtajan alaisinakin katosivat Anatolian sopukkoihin.”


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Lokakuussa 1920 Kreikan kuningas Aleksanteri kuoli lemmikkiapinansa puremana. Hänellä ei ollut perillistä. Venizelos olisi halunnut julistaa Kreikan tasavallaksi ja lopettaa monarkian, mutta 14. marraskuuta pidetyissä parlamenttivaaleissa hänen puolueensa kärsi tappion.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Yleinen mielipide vaati kuningas Konstantinin paluuta. Uusi Dimitrios Gounarisin hallitus aikoi järjestää asiasta kansanäänestyksen. Englanti ja Ranska uhkasivat kuitenkin peruuttaa Kreikalle antamansa rahallisen ja muun tuen, jos hän palaisi, mutta siitä huolimatta 5. toukokuuta pidetyssä kansanäänestyksessä suuri enemmistö kannatti hänen paluutaan. Pian valtaantulonsa jälkeen kuningas erotti monet maailmansodan veteraaniupseerit viroistaan ja nimitti tilalle kokemattomia kannattajiaan. Sotatoimien johtajaksi nimitettiin Anastasios Paulos, joskin kuningas itse pysyi nimellisenä ylipäällikkönä. Monet Venizelosta kannattaneet upseerit myös erosivat itse viroistaan. Smyrnaa ja Vähän-Aasian rannikkoa hallussaan pitäneet sotajoukotkin puhdistettiin Venizeloksen kannattajista samaan aikaan, kun ne aloittivat marssin kohti Ankaraa.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Joulukuuhun 1920 mennessä kreikkalaiset olivat edenneet kahdella rintamalla. He lähestyivät Eskişehiriä sekä luoteesta että Smyrnan suunnalta ja pystyivät puolustamaan valtaamaansa aluetta. Vuoden 1921 alussa he tekivät varovaisia yrityksiä edetä vielä pidemmälle, mutta kohtasivat tiukkaa vastarintaa turkkilaisten kansallismielisten taholta, jotka olivat entistä paremmin valmistautuneet ja järjestyneet tavalliseksi armeijaksi.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikkalaisten eteneminen pysäytettiin ensimmäisen kerran ensimmäisessä İnönün taistelussa 11. tammikuuta 1921. Vaikka se oli vielä melko vähäinen vastoinkäyminen ja kohtasi vain yhtä kreikkalaista divisioonaa, se sai Turkin vallankumouksellisten kannalta poliittistakin merkitystä. Sen vaikutuksesta liittoutuneet ehdottivat, että Sèvresin rauhansopimusta olisi tarkistettava Lontoossa pidettävässä konferenssissa, jossa olisivat mukana sekä Turkin vallankumouksellisten että osmanihallituksen edustajat.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Turkkilaiset tekivätkin Italian, Ranskan ja Britannian kanssa sopimuksia, mutta Kreikan hallitus ei niitä hyväksynyt, sillä se uskoi yhä strategisen edun olevan puolelleen ja voivansa saada vahvemmat neuvotteluasemat. Kreikkalaiset aloittivat 27. maaliskuuta toisen hyökkäyksensä, toisen İnönün taistelun, jossa turkkilaiset tekivät lujaa vastarintaa ja lopulta voittivat kreikkalaiset 30. maaliskuuta. Iso-Britannia hyväksyi Kreikan aluelaajennushankkeet, mutta kieltäytyi tarjoamasta mitään sotilaallista apua, jottei Ranska provosoituisi. Turkin sotajoukot sen sijaan saivat aseellista apua Neuvosto-Venäjältä.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Samaan aikaan Turkki kävi sotaa muillakin rintamilla, joilla sotaonni oli kääntymässä Turkin puolelle, mikä vapautti resursseja käytettäväksi suurinta, Kreikan taholta kohtaavaa uhkaa vastaan. Ranska ja Italia tekivät Turkin vallankumouksellisten kanssa salaisia sopimuksia tunnustaen, että nämä olivat tulleet entistä vahvemmiksi. Nämä maat katsoivat Kreikan tulleen riippuvaiseksi Britannian avusta ja alkoivat myydä sota-aseita Turkille. Italialaisilla oli tukikohtansa Antalyassa, josta käsin he avustivat Turkin vallankumouksellisia varsinkin suorittamalla tiedustelua. Myös Venäjän uusi bolševikkihallitus alkoi tukea Turkin vallankumouksellisia, kuten vuonna 1921 tehty Moskovan sopimus osoittaa. Bolševikit toimittivat Mustafa Kemalille ja hänen sotajoukoilleen rahaa ja ampumatarvikkeita. Jo vuoden 1920 aikana Venäjän bolševikit toimittivat kemalisteille 6 000 kivääriä, yli 5 miljoonaa kiväärin patruunaa, 17 600 tykin ammusta ja 200,6 kg kultaharkkoja. Seuraavien kahden vuoden aikana tarvikkeiden toimitetut määrät kasvoivat entisestään.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kesäkuun 27. ja heinäkuun 20. päivien 1921 välisenä aikana Kreikan vahvistettu, yhdeksästä divisioonasta koostuva armeija suoritti siihen mennessä suurimman hyökkäyksen Ismet Inönün johtamia turkkilaisjoukkoja vastaan linjalla Afyonkarahisar-Kütahya-Eskişehir. Kreikkalaisten tarkoituksena oli jakaa turkkilaisten hallussa oleva osa Anatoliaa keskeltä kahtia, sillä mainitut kaupungit sijaitsivat tärkeimpien rautateiden varsilla, jotka johtivat sisämaasta rannikolla. He onnistuivatkin murtamaan turkkilaisten puolustuksen ja valtaamaan nämä strategisesti tärkeät keskukset. Sen jälkeen Kreikan armeija ei kuitenkaan ryhtynyt ajamaan takaa ja lamauttamaan Turkin kansallismielisten sotajoukkoja vaan pysähtyi. Niinpä turkkilaiset pystyivät tappiostaan huolimatta välttymään piiritykseltä ja suorittivat strategisen vetäytymisen Sakarya-joen itäpuolelle, jonne he muodostivat viimeisen puolustuslinjansa.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Tämä päätös suurelta osin ratkaisikin kreikkalaisten Anatolian-sotaretken lopputuloksen. Valtio ja sotilasjohto, mukaan luettuna kuningas Konstantin, pääministeri Dimitrios Gounaris ja kenraali Anastasios Papoulas tapasivat Kütahayassa, jossa he keskustelivat sotaretken tulevaisuudesta. Kreikkalaisten horjunut moraali vahvistui jälleen, mutta he eivät kyenneet tajuamaan, kuinka edullisen aseman vastustaja oli saanut; sen sijaan osa sotilasjohdosta yritti vielä saada lopullisen voiton murtamalla turkkilaisten viimeisen puolustuslinjan lähellä Ankaraa. Sotilasjohto oli kuitenkin varovainen ja vaati lisäjoukkoja vahvistuksekseen sekä aikaa valmisteluihin, mutta ei vastustanut poliitikkojen päätöksiä. Vain harvat kuten Ioannis Metaxas kannattivat jäämistä puolustusasemiin. Kuningas Konstantinilla oli enää vähän todellista valtaa, eikä hän ottanut kantaa suuntaan tai toiseen. Kuukauden viivytyksen jälkeen, mikä antoi turkkilaisille aikaa organisoida puolustus, seitsemän kreikkalaista divisioonaa ylitti Sakarya-joen.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Sen jälkeen kun turkkilaiset olivat Ismet Inönün jälkeen vetäytyneet, Kreikan armeija eteni Sakarya-joelle () saakka, joka on alle sata kilometriä Ankarasta länteen. Konstantinin sotahuuto oli: ”Angiraan”, ja brittiläiset upseerit kutsuttiin jo ennakoiden voitonjuhliin Kemalin kaupunkiin. Ajateltiin, että Turkin kansallismieliset, jotka olivat johdonmukaisesti välttyneet piirityksiltä, voitaisiin saada vetäytymään puolustustaisteluun pääkaupunkiinsa, jossa heidät voitaisiin voittaa näännytyssodalla.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Neuvosto-Venäjän avusta huolimatta Turkin armeija oli huonosti valmistautunut kohtaamaan kreikkalaiset. Yksityishenkilöt, jotka omistivat kiväärejä tai muita aseita taikka ammuksia, määrättiin luovuttamaan ne armeijalle, ja jokaisen kotitalouden oli myös luovutettava pari sandaaleja. Samaan aikaan Turkin parlamentti, joka ei ollut tyytyväinen Ismet Inönün menestykseen länsirintamalla, toivo Mustafa Kemalin ja kenraalikunnan päällikkö Fevzi Çakmakia ottamaan ohjat käsiinsä.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text:
Edetessään Kreikan armeija sai osakseen ankaraa vastarintaa, joka huipentui kolme viikkoa kestäneessä Sakaryan taistelussa 23. elokuuta – 13. syyskuuta 1921. Turkin puolustusasemat olivat keskittyneet korkeisiin maastonkohtiin, jotka kreikkalaisten oli yritettävä vallata. Turkkilaiset saivat pidetyksi hallussaan joidenkin kukkuloiden huiput mutta menettivät toiset, kun taas muutamat menetettiin ja vallattiin takaisin useitakin kertoja.
Turkkilaisten oli vältettävä miehistötappiota, sillä kreikkalaisilla oli lukumääräinen etu puolellaan. Käännekohdaksi muodostui kreikkalaisarmeijan yritys vallata Haymana 40 kilometriä Ankaran eteläpuolella, missä he eivät onnistuneet. Kreikkalaisten eteneminen Anatoliassa oli pidentänyt huoltoreittejä, ja ammukset olivat loppumassa. Taistelun julmuus uuvutti molempia osapuolia, mutta kreikkalaiset olivat ensimmäisiä, jotka vetäytyivät aikaisemmille linjoilleen. Tykkien jylinä kuului selvästi Ankaraan saakka koko taistelun ajan.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Tämä oli kaukaisin kohta Anatoliassa, johon saakka kreikkalaiset etenivät, ja muutaman viikon kuluttua he vetäytyivät hyvässä järjestyksessä samoille linjoille, joilla he olivat olleet kesäkuussa. Turkin parlamentti myönsi sekä Mustafa Kemalille että Fevzi Çakmakille kenttämarsalkan arvon tunnustukseksi palveluksessaan tässä taistelussa. He ovat edelleen ainoat henkilöt, joille on Turkin tasavallassa myönnetty tämä arvonimi.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kun Kreikka ei onnistunut saamaan aikaan sotilaallista ratkaisua, se kääntyi liittoutuneiden puoleen saadakseen apua, mutta vuoden 1922 alussa Britannia, Ranska ja Italia päättivät, ettei Sèvresin rauhansopimusta voitu sellaisenaan vahvistaa, vaan sitä oli tarkistettava. Tämän päätöksen mukaisesti Italia ja Ranska evakuoivat sotilaansa Turkista ja jättivät kreikkalaiset yksin.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Maaliskuussa 1922 liittoutuneet ehdottivat aselepoa. Uskoen saaneensa strategisen edun puolelleen Mustafa Kemal kieltäytyi neuvotteluista, niin kauan kuin kreikkalaiset pysyivät Anatoliassa, ja yritti entistä määrätietoisemmin organisoida Turkin sotajoukot uudelleen niin, että ne voisivat ryhtyä lopulliseen hyökkäykseen kreikkalaisia vastaan. Samaan aikaan kreikkalaiset vahvistivat puolustusasemiaan, mutta heidän moraalinsa horjui sodan pitkittyessä ja puolustuksen jäädessä passiiviseksi. Kreikan hallitus yritti epätoivoisena tekonaan pyytää briteiltä sotilaallista apua tai ainakin rahaa lainaksi, mikä johti huonosti harkittuun yritykseen painostaa brittejä diplomaattisesti uhkaamalla heidän asemiaan Konstantinopolissa. Apua ei kuitenkaan saatu. Konstantinopolin miehitys olisi tuohon aikaan käynyt helposti päinsä, koska siellä oli liittoutuneiden joukkoja paljon vähemmän kuin kreikkalaisia Traakiassa, jossa heitä oli kaksi divisioonaa. Lopputuloksena oli, että Kreikan kyky puolustaa Smyrnaa heikkeni joukkojen vetäytyessä. Turkkilaiset joukot sen sijaan saivat huomattavaa apua Neuvosto-Venäjältä. Huhtikuun 29. päivänä neuvostoviranomaiset luovuttivat Turkin konsulille niin paljon aseita ja ammuksia, että ne riittivät kolmelle turkkilaiselle divisioonalle. Neuvostohallitus avusti Turkkia myös rahallisesti 33 500 000 kultaruplalla.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikassa alettiin yhä yleisemmin vaatia vetäytymistä, ja sotajoukkojen keskuuteen levisi demoralisoivaa propagandaa. Osa venizelistisistä upseereista perusti ”Kansallisen puolustuksen” liikkeen ja suunnitteli vallankaappausta, mutta he eivät saaneet tukea edes Venizelokselta, eikä heidän toimintansa johtanut mihinkään.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Historioitsija Malcolm Yapp kirjoitti:


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Turkkilaiset käynnistivät vasta 26. elokuuta 1922 vastahyökkäyksen, joka on tullut tunnetuksi ”Suurena hyökkäyksenä” (). Tällöin Kemalin sotajoukot voittivat Kreikan Afyonkarahisarissa. Kreikan armeija kärsi ratkaisevan tappion 30. elokuuta Dumlupınarin taistelussa, jossa puolet sen sotilaista vangittiin tai surmattiin, ja se menetti kaiken varustuksensa. Tätä päivää vietetään Turkissa kansallisena juhlapäivänä, Voiton päivänä, ja Kütahyan pelastumisen päivänä. Dumlupınarin taistelussa turkkilaiset vangitsivat kreikkalaiset kenraalit Trikoupisin ja Dionisin. Kenraali Trikoupis sai vasta vangittuna tietää, että hänet oli vastikään nimitetty ylipäälliköksi kenraali Hatzienestisin tilalle. Syyskuun 1. päivänä Mustafa Kemal antoi Turkin armeijalle kuuluisan käskyn: ”Armeijat, seuraava tavoitteenne on Välimeri. Eteenpäin!”


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text:
2. syyskuuta 1922 turkkilaiset valtasivat Eskişehirin, ja Kreikan hallitus pyysi Britanniaa välittämään aselevon, joka olisi jättänyt sille ainakin Smyrnan. Seuraavina päivinä turkkilaiset valtasivat paikkakunnan toisensa jälkeen: Balıkesirin ja Bilecikin 6. syyskuuta, Aydınin seuraavana päivänä, Manisan 8. syyskuuta. Smyrnan he valtasivat 9. syyskuuta. Kaksi päivää myöhemmin mys Gemlik ja Mudanya joutuivat turkkilaisten haltuun, ja samalla kokonainen kreikkalainen divisioona antautui. Kreikan sotajoukot karkotettiin kokonaan Anatoliasta 18. syyskuuta mennessä, jolloin ne pyysivät aselepoa. Näin turkkilaiset saivat kahdessa viikossa Kreikan armeijan karkotetuksi takaisin Välimerelle.
Turkin ratsuväen etujoukot saapuivat Smyrnan liepeille 8. syyskuuta. Samana päivänä kreikkalainen päämaja oli evakuoinut kaupungin, ja lauantaina 9. syyskuuta kello 10 Turkin ratsuväki saapui kaupunkiin. Kun tämä näytti mahdollisesti johtavan yhteiskunnalliseen epäjärjestykseen, Mustafa Kemal antoi jo seuraavana päivänä julistuksen, jolla hän tuomitsi kuolemaan jokaisen turkkilaisen sotilaan, joka tekisi vahinkoa taisteluihin osallistumattomille. Muutamaa päivää aikaisemmin Mustafa Kemalin sanansaattajat olivat jaelleet kaupunkilaisille asiasta kertovia kreikankielisiä lehtisiä. Mustafa Kemal ilmoitti, että Ankaran hallitus ei ottaisi vastuulleen mitään joukkomurhia.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikkalais- ja armenialaisväestö kuitenkin joutui tuhotöiden uhriksi, ja heidän omaisuutensa ryöstettiin. Syyskuun 13. päivänä kaupungissa syttyi suuri tulipalo. Monet silminnäkijät ovat kertoneet Turkin armeijan sytyttäneen palon, joskin asiasta on kiistelty: turkkilaiset ovat väittäneet kreikkalaisten ja armenialaisten sytyttäneen palon. Kaupungin kreikkalaisten ja armenialaisten kaupunginosat tuhoutuivat tulipalossa, mutta turkkilaisten kaupunginosat säästyivät.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text:
Vallattuaan Smyrnan takaisin Turkin joukot keskitettiin Bosporin, Marmarameren ja Darnadellien pohjoispuolelle, missä liittoutuneiden varuskuntia vahvistettiin Konstantinopolista saapuneilla joukoilla. "Daily Mail" -lehdessä 15. syyskuuta 1922 julkaistussa haastattelussa Mustafa Kemal sanoi:
Samoihin aikoihin useita turkkilaisia upseereja lähetettiin salaisesti soluttautumaan Konstantinopoliin (Istanbuliin) auttamaan kaupungin turkkilaisväestöä siinä tapauksessa, että se joutuisi sotatoimialueeksi. Esimerkiksi "Toronto Star" -lehden sotakirjeenvaihtajana tuolloin toiminut Ernest Hemingway raportoi:
Brittiläinen kabinetti päätti ensin tehdä turkkilaisille tarvittaessa vastarintaa Dardanelleilla ja pyytää ranskalaisia ja italialaisia auttamaan kreikkalaisia pysymään Itä-Traakiassa. Brittihallitus pyysi sotilaallista apua myös siirtomaistaan. Uutta-Seelantia lukuun ottamatta niistä saatiin kielteinen vastaus. Lisäksi italialaiset ja ranskalaiset joukot jättivät asemansa salmilla ja jättivät britit yksinään kohtaamaan turkkilaiset.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Syyskuun 24. päivänä Mustafa Kemalin joukot saapuivat salmien rannalle eivätkä brittien pyynnöstä huolimatta suostuneet poistumaan sieltä. Brittiläisen kabinetin jäsenet olivat keskenään eri mieltä asiasta, mutta lopulta päätettiin välttää sotilaallista yhteenottoa. Brittiläinen kenraali Charles Harington Harington, Konstantinopolissa olleiden liittoutuneiden joukkojen komentaja, ei antanut alaistensa ampua turkkilaisia ja varoitti brittiläistä kabinettia ajattelemattomista seikkailuista. Hänen pyynnöstään Kreikan laivasto poistui Konstantinopolista. Kemalin joukot marssivat kaupunkiin 6. lokakuuta 1922. Brittiläiset päättivät lopulta pakottaa kreikkalaiset vetäytymään Maritsan länsipuolelle Traakiaan. Vasta tämän jälkeen Mustafa Kemal suostui neuvottelemaan aselevosta.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Sotatoimet päättyivät 11. lokakuuta 1922 Mydanyan aselepoon. Itä-Traakia ja Bospori pysyivät edelleen liittoutuneet (Ison-Britannian, Ranskan ja Italian) valvonnassa. Kreikkalaiset evakuoitiin näiltä alueilta. Sopimus tuli voimaan 15. lokakuuta 1922, seuraavana päivänä sen jälkeen, kun kreikkalainen osapuoli oli allekirjoittanut sen.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Mudanyan aselepoa seurasi Lausannen rauhansopimus. Lisäksi Kreikka ja Turkki tekivät erillisen sopimuksen väestönvaihdosta. Yli miljoonaa ortodoksikristittyä joutui siirtymään Turkista Kreikkaan; useimmat heistä asettuivat Attikaan taikka Kreikkaan vasta kymmenen vuotta aikaisemmin liitetyille Makedonian ja Länsi-Traakian alueille, kun taas noin 500 000 muslimia joutui muuttamaan Kreikasta Turkkiin.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Vaikka ranskalaiset ja britit varoittivat kreikkalaista aliarvioimasta vihollista, sodan alkaessa kreikkalaiset arvelivat kykenevänsä voittamaan Turkin jo heikentyneet voimat kolmessa kuukaudessa. Neljä vuotta kestäneen verenvuodatuksen jälkeen yksikään liittoutuneista valtioista ei ollut halukas uuteen sotaan ja avustamaan Kreikkaa. Lontoon konferenssin aikana helmikuussa 1921 Kreikan pääministeri Kalogeropoulos ilmoitti, että Kreikan armeijan moraali oli horjumaton ja rohkeus epäilemätön, ja lisäsi, että hänen silmissään kemalistit eivät edes olleet oikeita sotilaita vaan pelkkää roskaväkeä, joka ansaitsi vain vähän jos ollenkaan huomiota osakseen. Liittoutuneet kuitenkin epäilivät edelleen Kreikan sotilaallista kykyä edetä Anatoliassa, jossa huoltoreitit olivat pitkiä, samaan aikaan kun Kreikan valtion rahatilanne oli kireä ja varsinkin, kun turkkilaiset sotilaat olivat itsepintaisia. Sen jälkeen kun kreikkalaiset hävisivät ensimmäisen ja toisen İnönün taistelun Turkin uudelleen muodostetulle armeijalle, italialaiset poistuivat miehitysvyöhykkeeltään Lounais-Anatoliasta heinäkuussa 1921. Italialaiset myös väittivät, että Kreikka oli rikkonut neljän vallan sopimusta ylittämällä sen alueen rajat, jotka sille sopimuksella oli myönnetty. Ranska taas kävi samaan aikaan sotaa Turkin kansallismielisiä vastaan toisella rintamalla Kilikiassa. Muista liittoutuneista poiketen Ranska kuitenkin kääntyi myöhemmin Turkin puolelle tehdäkseen tästä vahvan puskurivaltion bolševikkeja vastaan ja aikoivat poistua maasta. Kun kreikkalaiset eivät myöskään Sakaryan taistelussa onnistuneet voittamaan turkkilaisia, Ranska teki Turkin kanssa lokakuun lopulla 1921 Ankaran rauhansopimuksen. Liittoutuneet eivät myöskään sallineet Kreikan laivaston saartaa Mustanmeren rannikkoa, mikä olisi rajoittanut elintarvikkeiden ja materiaalin maahantuontia Turkkiin. Jotkin suurimmat satamat kuitenkin joutuivat Kreikan laivaston pommitusten kohteiksi: kesä- ja heinäkuussa 1921 Inebolu, heinäkuussa lisäksi Sinop, elokuussa Rize ja Trabzon, syyskuussa Araklı, Terme ja Trabzon, lokakuussa Izmit sekä kesäkuussa 1922 Samsun. Varsinkin ensimmäisen ja toisen İnönün taistelun sekä Kütahya–Eskişehirin ja Sakaryan taistelujen aikana Kreikan laivasto onnistui sulkemaan Mustanmeren rannikon ja estämään aseiden ja ampumatarvikkeiden kuljetukset meriteitse.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikan armeijan jatkuvana ongelmana oli huolto. Miehistä, rohkeudesta ja innosta ei ollut pulaa, kaikesta muusta kylläkin. Huonon taloudellisen tilansa vuoksi Kreikka ei voinut panna suuria joukkoja liikekannalle pitkäksi ajaksi. Brittiläisen toukokuussa 1922 laaditun raportin mukaan Kreikan armeijassa palveli syntyperäisiä Anatolian kreikkalaisia, armenialaisia ja tšerkessiä (näistä 6 000–10 000 oli tšerkessejä). Turkilla taas oli vaikeuksia löytää tarpeeksi sotakuntoisia miehiä, sillä 1,5 miljoonaa miestä oli haavoittunut ensimmäisessä maailmansodassa. Kreikan armeija osoittautui pian suuremmaksi kuin mikä kyettiin huoltamaan, eikä sillä ollut mitään keinoa pitää niin laajaa aluetta, johon jatkuvasti kohdistui turkkilaisjoukkojen hyökkäyksiä. Vaikka Kreikan armeijan oli syyskuusta 1921 lähtien pidettävä hallussaan laajaa aluetta, se oli moottorisoidumpi kuin Turkin armeija. Lisäksi sillä oli kuljetuksia varten 63 000 vetoeläintä, 4 036 telavaunua ja 1 776 ambulanssia ja muuta autoa, kun taas Turkin armeijan oli kuljetuksissaan turvauduttava lähes yksinomaan vetoeläimiin. Heillä oli 67 000 vetoeläintä, joita käytettiin 3 141 hevosajoneuvon, 1 970 härkävankkurin, 2 318 ammusrattaan ja 71 phaetonvaunun vetämiseen, mutta vain 198 telavaunua ja 33 autoa.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Sitä mukaa kuin kreikkalaisten huoltotilanne huononi, turkkilaisten asema parani. Mudroksen aselevon jälkeen liittoutuneet olivat hajottaneet osmanien armeijan ja takavarikoineet siltä kaikki kiväärit, konekiväärit, tykit, lentokoneet, sotalaivat ja ampumatarvikkeet. Niinpä Turkin kansallinen liike, joka oli muodostamassa uutta armeijaa, tarvitsi kipeästi aseita. Niiden aseiden lisäksi, joita liittoutuneet eivät vielä olleet takavarikoineet, he saivat Neuvosto-Venäjältä aseita vastikkeeksi siitä, että luovuttivat tälle Batumin. Neuvosto-Venäjä avusti Turkin kansallista liikettä myös rahallisesti, joskaan ei niin paljon kuin oli luvannut, mutta kuitenkin sen verran, että näillä rahoilla voitiin hankkia suuri määrä aseita. Neuvosto-Venäjä ryhtyi avustamaan Turkin kansallista liikettä lähinnä saadakseen siitä liittolaisen, sillä samaan aikaan se itsekin soti Venäjän sisällissodassa paitsi kotimaisia vastustajiaan, myös näitä tukeneita liittoutuneita vastaan. Italialaisia taas katkeroitti se, että he olivat menettäneet heille luvatun Smyrnan kreikkalaisille, ja tämän vuoksi he käyttivät Antalyassa ollutta tukikohtaansa Kreikkaa vastaan sotivien turkkilaisten aseistamiseen ja kouluttamiseen.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Eräs Kreikan armeijaa tutkinut brittiläinen sotilasattašea totesi sen olevan tehokkaampi taistelukone kuin mikään hänen ennen näkemänsä. Myöhemmin hän kirjoitti: ”Kreikan Vähän-Aasian-armeija, joka nyt seisoi valmiina ja innokkaana etenemään, oli kaikkein mainioin voima, jonka kansakunta oli koskaan lähettänyt kentälle. Sen moraali oli korkea. Balkanin mittapuiden mukaan sen henkilökunta oli etevää, sen kuri ja organisaatio hyvät.” Turkkilaisilla joukoilla oli määrätietoinen ja pätevä johto, joka koostui ensimmäisen maailmansodan veteraaneista. Etuna puolellaan heillä oli se, että he olivat puolustusasemissa ja käyttivät uudenlaista aluepuolustuksen muotoa.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Mustafa Kemal esiintyi kommunisteille vallankumouksellisena, konservatiiveille perinteiden ja järjestyksen suojelijana, nationalisteille isänmaallisena soturina ja uskovaisille muslimijohtajana. Näin hän pystyi rekrytoimaan armeijaansa miehiä Turkin kaikista väestöryhmistä ja motivoimaan heitä taisteluun. Turkin kansallista liikettä ihailivat erityisesti myös Itä-Aasian maiden muslimit. Bombayssä Khilafet-komitea pani toimeen rahankeräyksen Turkin kansallisen liikkeen tukemiseksi ja lähetti sille sekä rahallista apua että rohkaisukirjeitä. Kaikki raha ei tullut perille, ja Mustafa Kemal päätti olla käyttämättä Khilafet-komitean lähettämiä rahoja, jotka sen sijaan talletettiin Osmanlı Bankasıın. Sodan jälkeen niistä muodostettiin osa uuden pankin, Türkiye İş Bankasın peruspääomaa.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Rudolph J. Rummel on laskenut, että vuosien 1900 ja 1923 välillä Turkin eri hallitukset surmasivat ainakin 3 500 500, mahdollisesti jopa yli 4 300 000 armenialaista, kreikkalaista, nestoriolaista ja muuta kristittyä. Heistä 400 000 armenialaista ja 264 000 kreikkalaista siviilihenkilöä surmattiin vuosien 1919–1922 sodan aikana. Brittiläinen historioitsija ja lehtimies Arnold J. Toynbee, joka vieraili seudulla, kirjoitti todenneensa, että monet kreikkalaiskylät oli poltettu perustuksiaan myöten. Toynbee kertoi myös, että turkkilaiset joukot selvästikin olivat tarkoituksella sytyttäneet näissä kylissä erikseen jokaisen rakennuksen kaatamalla niihin petrolia ja pitäneet tarkoin huolen siitä, että ne tuhoutuivat täysin. Koko Turkin itsenäisyyssodan ajan, 1920–1923, turkkilaiset surmasivat joukoittain armenialaisia varsinkin maan itä- ja eteläosissa sekä kreikkalaisia Mustanmeren rannikolla. Nämä joukkomurhat olivat samalla selvästi jatkoa vuosina 1915, 1918 ja 1919–1921 suoritetuille armenialaisten ja kreikkalaisten kansanmurhille.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Turkin Sivasin provinssin kuvernööri Ebubekir Hazim Tepeyran sanoi vuonna 1919 joukkomurhien olevan niin kauhistuttavia, että hänestä oli sietämätöntä raportoida niistä. Hän viittasi kreikkalaisiin Mustanmeren seudulla kohdistuneisiin vainoihin, ja virallisen laskelman mukaan keskusarmeija surmasi 11 181 kreikkalaista vuonna 1921 Nurettin Paššan määräyksestä. Nurettin Pašša tunnetaan myös Smyrnan arkkipiispa Krysostomoksen murhaajana. Muutamat Turkin parlamentin jäsenet vaativat hänelle kuolemantuomiota, ja hän joutuikin syytteeseen, mutta oikeudenkäynti keskeytettiin myöhemmin Mustafa Kemalin puututtua asiaan. Taner Akçam kirjoitti, että erään sanomalehden mukaan Nurettin Pašša oli ehdottanut Anatolian koko kreikkalais- ja armenialaisväestön surmaamista, minkä ehdotuksen Mustafa Kemal hylkäsi.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Niihin aikoihin länsimaisissa sanomalehdissä oli usein artikkeleja turkkilaisten joukkojen Anatolian kristittyihin väestönosiin, varsinkin kreikkalaisiin ja armenialaisiin siviileihin kohdistuneista julmuuksista. Esimerkiksi lontoolaisen "Times"-lehden mukaan Turkin viranomaiset sanoivat selvin sanoin, että heidän nimenomaisena tavoitteena oli kaikkien kreikkalaisten kuolema ja että heidän tekonsa osoittivat, että siihen he todella pyrkivät. Irlantilaisessa "Belfast New Letter" -lehden mukaan Ankaran turkkilaisten harjoittama kauhistuttava raakalaismaisuus ja julmuus oli osa heidän systemaattista ohjelmaansa Vähän-Aasian kristittyjen vähemmistöjen täydelliseksi hävittämiseksi. "Christian Science Monitor" väitti, että turkkilaisista tuntui siltä, että heidän oli surmattava kristityt vähemmistönsä, koska nämä olivat ylivoimaisia ahkeruudessa ja koska turkkilaiset sen vuoksi tunsivat kateutta ja alemmuutta. Lehden mukaan turkkilaisten mieliin oli levitetty vaaran ja kateuden tunteita, jotka myöhemmin olivat johtaneet heidät lamaannustilaan. He eivät uskoneet voivansa kilpailla ahkerien ja hyvin koulutettujen kristittyjen alamaistensa kanssa rauhanomaisissa toimissa. Siksi he olivat tuon tuostakin yrittäneet kääntää tilanteen edukseen karkotuksilla ja joukkomurhilla. Lehden mukaan tämä toistuisi tulevienkin sukupolvien aikana, jos suurvallat olisivat niin kovasydämisiä ja ajattelemattomia, että jättäisivät alueen kristityn väestön turkkilaisten alaisuuteen. "Scotsman"-lehdessä kerrottiin 18. elokuuta 1920, että Feivalin kaupunginosassa Karamusalissa, Ismidistä kaakkoon, turkkilaiset olivat surmanneet 5 000 kristittyä. Länsimaisten lehtien mukaan samaan aikaan surmattiin edelleen myös armenialaisia, mikä oli suoraa jatkoa vuonna 1915 suoritetulle armenialaisten kansanmurhalle. Pontoksen seudulla 24 kreikkalaiskylää poltettiin 25. helmikuuta 1922 maan tasalle. Amerikkalaisen "Atlanta Observer" -lehden mukaan naisten ja lasten palavien ruumiiden haju varoitti siitä, mikä odottaisi Vähän-Aasian kristittyjä, jos Kreikan armeija vetäytyisi. "Belfast News Letterin" mukaan kemalistien etenevät joukot surmasivat vuoden 1922 alkupuolella 10 000 kreikkalaista. "Philadelphia Evening Bulletinin" mukaan turkkilaiset edelleen ottivat ihmisiä orjiksi, vangitsivat naisia ja lapsia haaremeihinsa ja raiskasivat useita naisia. "Christian Science Monitor" kirjoitti, että Turkin viranomaiset myös estivät lähetyssaarnaajia ja humanitaarisia avustusjoukkoja auttamasta kreikkalaisia siviilejä, joiden kodit oli poltettu, ja että viranomaiset jättivät nämä kuolemaan huolimatta runsaasta avusta. Saman lehden mukaan turkkilaiset myös yrittivät surmata kreikkalaisväestön sukupuuttoon vielä tarmokkaammin kuin he olivat vuonna 1915 yrittäneet tehdä samoin armenialaisille.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text:
Kreikka ja Kypros pitävät Pontoksen alueen kreikkalaisiin kohdistuvia julmuuksia virallisesti kansanmurhana. Vuonna 2002 New Yorkin osavaltion kuvernööri George Pataki mainitsi eräässä julkilausumassaan että Vähän-Aasian kreikkalaiset olivat joutuneet kärsimään mittaamatonta julmuutta Turkin hallituksen pyrkiessä järjestelmällisesti karkottamaan heidät maasta hävittämällä kreikkalaiset kaupungit kylät sekä surmaamalla satojatuhansia siviilejä alueille, joissa kreikkalaiset olivat enemmistönä, kuten Pontoksessa Mustanmeren rannikolla sekä Smyrnan seudulla, ja että eloon jääneet oli karkotettu Turkista, minkä jälkeen he jälkeläisineen ovat eläneet diasporassa eri puolilla maailmaa.
Turkin armeija saapui Smyrnaan syyskuun 9. päivään 1922 mennessä Smyrnaan, josta kreikkalaiset viranomaiset olivat poistuneet kaksi päivää aikaisemmin. Seurauksena oli suuri sekasorto, jossa kaupungin kristityt asukkaat joutuivat sotilaiden ja turkkilaisten asukkaiden hyökkäysten kohteiksi. Väkijoukko, johon kuului myös tukkilaisia sotilaita, lynkkasi kreikkalaisen arkkipiispa Krysostomos Smyrnalaisen. Syyskuun 13. päivänä Smyrnassa syttyi suuri tulipalo, jossa kristittyjen kaupunginosat tuhoutuivat, mutta muslimien kaupunginosat säästyivät. Palon syttymissyystä käydään edelleen kiistaa: turkkilaiset ovat aina väittäneet, että sen sytyttivät kreikkalaiset ja armenialaiset, kun taas kreikkalaiset ja armenialaiset ovat aina syyttäneet sen sytyttämisestä turkkilaisia. Ainakin 50 000, mahdollisesti jopa 100 000 kreikkalaista sai surmansa palossa ja sitä seuranneessa verilöylyssä. Liittoutuneiden laivat seisoivat sataman läheisyydessä osallistumatta pakoa yrittäneiden pelastamiseen. Lopulta amerikkalainen Asa Jennings sai useat ulkomaiset laivastot ja lopulta Kreikan laivastonkin kuljettamaan 60 000 pakolaista Kreikkaan.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Kreikan ja Turkin hallitukset allekirjoittivat sopimuksen pakollisesta väestönvaihdosta. Noin 1 500 000 kreikkalaista ja muuta ortodoksikristittyä joutui lähtemään Turkista Kreikkaan ja noin 600 000 turkkilaista ja muuta muslimia varsinkin Pohjois-Kreikasta Turkkiin. Se, kuka katsottiin kreikkalaiseksi ja kuka turkkilaiseksi ja kuka näin ollen sai jäädä asuinseudulleen ja kenen oli lähdettävä, ratkaistiin nimittäin uskonnon eikä esimerkiksi äidinkielen mukaan. Niinpä Kreikasta Turkkiin joutui muuttamaan myös joukko vain kreikkaa puhuneita muslimeja, ja vastaavasti Turkista Kreikkaan myös joukko vain turkkia puhuneita ortodoksikristittyjä. Norman Naimarkin mukaan tämä sopimus oli viimeinen osa etnisten puhdistusten sarjasta, jonka tarkoituksena oli luoda turkkilaisille etnisesti puhdas kotimaa. Samaan tapaan historioitsija Dinah Shelton on kirjoittanut, että Lausannen rauhansopimus saattoi Turkin kreikkalaisten pakkosiirron päätökseen.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Sodan päättyminen tappioon merkitsi kreikkalaisille historiallista käännekohtaa ja Vähässä-Aasiassa antiikin ajoita saakka yhtäjaksoisesti jatkuneen kreikkalaisasutuksen loppua. Suurin osa Joonian, Pontoksen ja Itä-Traakian kreikkalaisväestöstä joutui viimeistään silloin jättämään esi-isiensä kotiseudun, ellei ollut poistunut alueelta jo sitä ennen. Sieltä Kreikkaan lähteneiden pakolaisten, kuten sieltä kotoisin olleiden amerikankreikkalaistenkaan, ei sallittu palata Vähään-Aasiaan Lausannen rauhansopimuksen allekirjoittamisen jälkeen.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Brittiläinen historioitsija Arnold J. Toynbee kirjoitti, että kreikkalaiset aloittivat järjestelmälliset tuhotyöt kohta sen jälkeen, kun he olivat 15. toukokuuta 1919 nousseet maihin Smyrnassa. Hän mainitsi myös, että hän ja hänen vaimonsa olivat omin silmin nähneet julmuudet, joihin kreikkalaiset syyllistyivät Yalovan, Gemlikin ja Izmitin alueilla. He eivät olleet ainoastaan saaneet kootuksi runsaasti todisteita jo poltetuista ja ryöstetyistä taloista, vastikään surmattujen ruumiista ja kauhistuneista eloonjääneistä, vaan he olivat itse nähneet, kuinka kreikkalaiset siviilihenkilöt tekivät ryöstöjä ja univormupukuiset sotilaat sytyttivät tulipaloja. Toynbee kirjoitti, että heti maihin noustuaan Kreikan armeija aloitti turkkilaisiin siviileihin kohdistuneet tuhotyöt, joiden tuloksena Maeander-joen hedelmällinen laakso autioitui, ja samalla se pakotti tuhannet turkkilaiset pakenemaan Kreikan valloittamien alueiden ulkopuolelle. Ison-Britannian silloinen siirtomaiden valtiosihteeri, myöhempi pääministeri Winston Churhill vertasi kreikkalaisten ja turkkilaisten toimia toisiinsa ja totesi, että kreikkalaisten tekemät tuhotyöt olivat sittenkin paljon vähäisempiä kuin turkkilaisten kauhistuttavalla tavalla toimeenpanemat kreikkalaisten karkotukset Trebizondin ja Samsunin alueilta


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: James Harbord kuvasi miehityksen ensimmäisiä kuukausia Yhdysvaltain senaatille seuraavasti: ”Kreikkalaiset joukot ja heidän armeijaansa liittyneet paikalliset kreikkalaiset aloittivat muslimiväestön yleisen joukkomurhan, jossa virkamiehet ja osmanien upseerit ja sotilaat samoin kuin rauhalliset asukkaat erotuksetta surmattiin.” Liittoutuneiden yhteisen komission jäsenenä toiminut brittiläinen upseeri Harold Armstrong kirjoitti, että kun kreikkalaiset levittäytyivät Smyrnasta muualle Turkkiin, he surmasivat ja raiskasivat siviilejä sekä sytyttivät tulipaloja ja tekivät ryöstäjä kaikkialla, minne he menivät. Marjorie Housepian kirjoitti, että Kreikan asevoimat olivat surmanneet 4 000 Smyrnan muslimia. Johannes Kolmodin, Smyrnassa toiminut ruotsalainen orientalisti kirjoitti kirjeissään, että Kreikan armeija oli polttanut 250 turkkilaiskylää. Eräästä kylästä Kreikan armeija vaati 50 kultaliiraa, jotta sitä ei tuhottaisi; kuitenkin myös se hävitettiin, kun maksu oli saatu.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Liittoutuneiden asettama brittiläisistä, ranskalaista, amerikkalaisista ja italialaisista upseereista koostunut komissio (kenraalit Hare Britannian, Bunoust Ranskan ja Dall'Olio Italian sekä amiraali Bristol Yhdysvaltojen edustajana) sekä Kansainvälisen Punaisen Ristin edustaja M. Gehri laativat yhdessä kaksi erillistä raporttia Gemlik-Yalovan niemimaan joukkomurhista. Raporteissa todettiin, että kreikan sotajoukot olivat kohdistaneet turkkilaisiin asukkaisiin järjestelmällisiä julmuuksia. Komissio totesi, että turkkilaisia kyliä oli poltettu ja ryöstetty, kreikkalaisten ja armenialaisten turkkilaisiin kohdistama väkivalta oli ryöstäytynyt käsistä ja että oli laadittu järjestelmällinen suunnitelma alueen muslimiväestön hävittämiseksi sukupuuttoon. Komissio totesi 23. toukokuuta 1921 päivätyssä raportissaan, että suunnitelmaa toteuttamaan olivat ilmeisesti ryhtyneet kreikkalaiset ja myös armenialaiset joukot kreikkalaisen sotilasjohdon käskystä ja että toisinaan siihen olivat osallistuneet säännöllisiin joukkoihin kuulumattomatkin. Komissio totesi myös, että kylien tuhoamisen ja muslimiväestön karkottamisen tarkoituksena saattoi olla luoda seudulle Kreikan hallituksen kannalta suotuisa poliittinen tilanne. The Allied investigation also pointed that the specific events were reprisals for the general Turkish oppression of the past years and especially for the Turkish atrocities committed in the Marmara region one year before when several Greek villages had been burned and thousands of Greeks massacred.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Toynbee väitti vakuuttavien todisteiden osoittavan, että samanlaisiin tuhotöihin oli kesäkuusta 1921 lähtien ryhdytty laajalti kaikilla muillakin seuduilla, jotka vielä silloin olivat kreikkalaisten hallinnassa. Hänen mukaansa turkkilaisten asema Smyrnassa oli käynyt niin surkeaksi, että voitiin liioittelematta puhua ’hirmuhallinnosta’, ja että samoin alkoi yhä selvemmin olla laita maaseudullakin. Toynbee jätti kuitenkin mainitsematta, että liittoutuneiden raportin mukaan turkkilaisten Ismidin niemimaalla suorittamat tuhotyöt olivat vielä julmempia kuin mihin kreikkalaiset olivat muualla syyllistyneet.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Useiden lähteiden mukaan Kreikan armeija noudatti sodan loppuvaiheessa Anatoliasta vetäytyessään poltetun maan taktiikkaa. Lähi-idän historian tutkija Sydney Nettleton Fisherin mukaan se kohdisti tällöin matkan varrella olleiden turkkilaiskylien puolustuskyvyttömiin asukkaisiin kaikkia mahdollisia väkivallan muotoja. Norman Naimark totesikin, että kreikkalaisten vetäytyminen alueelta oli paikalliselle väestölle vielä tuhoisampaa kuin itse miehitys.


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text:
Yhdysvaltain silloinen Konstantinopolin varakonsuli James Loder Park, joka teki kiertomatkoja tuhotuilla alueilla heti kreikkalaisten poistumisen jälkeen, kuvasi tilannetta İzmirin läheisyydessä olevissa kaupungeissa seuraavasti:
Konsuli Park teki seuraavan yhteenvedon:
Kinross kirjoitti: ”Useimmat reitin varrella sijainneet kaupungit olivat raunioina. Yhtä niistä, Uşakia, ei ollut enää olemassa. Alaşehir ei ollut muuta kuin pimeä poltettu kolo, joka rumensi kumpuilevaa maisemaa. Kylä toisensa jälkeen oli poltettu tuhkaksi. Manisan historiallisen pyhän kaupungin 18 000 rakennuksesta oli vain viisisataa jäljellä.”


title: Kreikan–Turkin sota (1919–1922)

text: Yksi esimerkki kreikkalaisten vetäytyessään suorittamista tuhotöistä oli Karatepen kylän hävitys Aydın Vilayetin alueella. Silloin he pakottivat kaikki kylän asukkaat menemään moskeijaan, jonka he sitten sytyttivät tuleen. Harvat palavasta moskeijasta paenneet ammuttiin. Italialainen konsuli M. Miazzi kertoi juuri käyneensä eräässä turkkilaiskylässä, jossa kreikkalaiset olivat surmanneet noin kuusikymmentä naista ja lasta. Tämän raportin vahvisti sittemmin ranskalainen konsuli, kapteeni Kocher.


title: Angelika Cichocka

text: Angelika Cichocka (s. 15. maaliskuuta 1988) on puolalainen keskipitkän matkan juoksija, joka on erikoistunut 800 ja 1 500 metrille.


title: Angelika Cichocka

text: Cichocka karsiutui vuonna 2010 Dohan sisäratojen MM-kilpailuiden 800 metrin alkuerissä ja Barcelonan EM-kilpailuiden 800 metrin alkuerissä silloisella ulkoratojen ennätyksellään 2.01,17. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli viides 1 500 metrillä ajalla 4.14,57, mutta karsiutui Helsingin EM-kilpailujen semifinaaleissa. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä.


title: Angelika Cichocka

text: Cichocka sai Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 hopeaa 800 metrillä ajalla 2.00,45. Zürichin EM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan alkuerissä. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän sai hopeaa 1 500 metrillä ajalla 4.10,53. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi.


title: Angelika Cichocka

text: Cichocka voitti 1 500 metrin Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016 ajalla 4.33,00. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui välierissä sekä 800 että 1 500 metrillä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 800 metrillä kuudenneksi ja 1 500 metrillä seitsemänneksi. Hän karsiutui 800 metrin alkuerissä Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018.


title: Pohjois-Atlantin virta

text: Pohjois-Atlantin virta on lämmin merivirta, joka on osa Pohjois-Atlantin kiertoliikettä. Se on keskimmäinen kolmesta haarasta, joiksi Golfvirta jakaantuu Newfoundlandin matalikon ja Atlantin keskiselänteen välissä – muut haarat ovat kohti pohjoista jatkava Irmingerinvirta ja kohti kaakkoa ja Azoreita jatkava Kanarianvirta. Ilman Pohjois-Atlantin virran lämmittävää vaikutusta Länsi-Euroopan talvet olisivat huomattavasti nykyistä kylmemmät.


title: Kungurin metsäaro

text: Kungurin metsäaro () on metsäaroalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee aluepiirin kaakkoisosassa Iren ja Sylva -jokien välisellä alueella. Metsäaron pinta-ala on 12 000 neliökilometriä.


title: Kungurin metsäaro

text: Kasvillisuus käsittää Euraasian metsäarovyöhykkeen lajeja, joista monet ovat nykyään Uralin alueella harvinaisia. Metsäsaarekkeissa kasvaa koivua ja haapaa sekä vähäisemmässä määrin lehmusta, jalavaa ja mäntyä. Kungurin metsäaroa pidetään jääkautta seuranneen lämpimän kauden (5000–1000 eaa.) jäänteenä. Sen säilymistä ovat edistäneet seudun lämpimät kesät, vähäinen sademäärä ja kalkkikiveä sisältävät sedimenttilajit. Nykyään suuri osa alueesta on maatalouden käytössä.


title: Tiaistangara

text: Tiaistangara ("Chlorospingus pileatus") on Keski-Amerikassa tavattava sirkkuleihin kuuluva varpuslintu.


title: Tiaistangara

text: Tiaistangara on kooltaan noin 13 cm. Ruumiinrakenteeltaan tiaistangara on tiaismaisen pyöreähkö ja tukeva. Pää on musta lukuun ottamatta niskaan ulottuvaa valkeaa silmäkulmajuovaa. Tiaistangaran kurkku on harmahtava. Selästään laji on oliivinvihreä. Rinta on oliivinvärinen ja muuttuu vatsassa väritykseltään valkoiseksi. Mustaposkikerttuli ("Basileuterus melanogenys") muistuttaa ulkonäöltään tiaistangaraa, mutta eroaa kastanjanruskean päälakensa perusteella. Lajin voi sekoittaa myös sammaltangaraan ("Chlorospingus ophthalmicus").


title: Tiaistangara

text: Tiaistangaraa tavataan Costa Rican ja Panaman länsirannikon vuoristosta. Linnun elinympäristöä ovat vuoristojen sademetsät ja kosteat metsät sekä metsien reunat ja aukiot. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä yli 2 100 metrin korkeudella meren pinnasta, mutta levinneisyysalueen itäosissa tiaistangaraa on tavattu matalammalla kasvavistakin metsistä.


title: Tiaistangara

text: Tiaistangarat liikkuvat usein sekaparvissa yhdessä sammaltangaroiden ja punaorneerojen ("Margarornis rubiginosus") kanssa. Linnun ravintoa ovat hedelmät ja marjat, erityisesti kanervakasvien ja herukkojen marjat. Lisäksi laji voi syödä myös hyönteisiä ja hämähäkkejä.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965

text: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 34. kausi. Kaudella 1965 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965

text: Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti Haka, joka varmisti kolmannen mestaruutensa viimeisellä kierroksella 10. lokakuuta, kun se voitti Esko Malmin ja Asko Mäkilän maaleilla ÅIFK:n 2–1. Viimeisiksi sijoittuneet UPallo, ÅIFK ja TaPa putosivat Suomensarjaan.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965

text: Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1965 voitti HJK:n Kai Pahlman 22 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1965 oli yhteensä 345 128 henkeä eli keskimäärin 2 615 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 5. syyskuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HJK–Haka, kun ottelua saapui seuraamaan 17 293 katsojaa. Yleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ottelukohtainen yleisöennätys.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965

text: HJK hävisi kaudella 1965–66 Euroopan Cupin karsintakierroksen otteluparinsa englantilaiselle Manchester Unitedille yhteismaalein 2–9. Reipas hävisi Cup-voittajien cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa unkarilaiselle Honvédille yhteismaalein 2–16.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965

text: Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista yhdeksän kaudelta 1964 ja kolme nousijaa kauden 1964 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja TaPa, Itälohkon voittaja UPallo ja Pohjoislohkon voittaja VPS nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet HPS:n, MiPK:n ja KIF:n.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965

text:
Karsintakierros
"Manchester United voitti yhteismaalein 9–2."


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965

text:
1. kierros
"Honvéd voitti yhteismaalein 16–2."


title: Vågan

text: Vågan on Norjan kunta Nordlandin läänissä, Lofooteilla. Våganin vuonna 1973 myönnettyyn vaakunaan on kuvattu turska, sillä kalastus on aina ollut yksi kunnan pääelinkeinoista. Aiemmin turska oli myös Svolværin vaakunassa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Våganin kunnassa oli 9 207 asukasta.


title: Vågan

text: Våganin pääkeskukset ovat Austvågøyn saarella sijaitsevat Svolvær, Kabelvåg ja Henningsvær. Kuntaan kuuluvat myös Gimsøyan, Skrovan, Store Mollan ja Lille Mollan saaret, sekä muutamia pienempiä saaria. Kabelvåg on Lofoottien vanhin kalastajakylä. Ensimmäiset kalastajamökit rakennettiin sinne jo 1100-luvulla.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1966

text: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1966 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 35. kausi. Kaudella 1966 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1966

text: Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti KuPS, joka varmisti kolmannen mestaruutensa toiseksi viimeisellä kierroksella, kun se voitti 9. lokakuuta Pekka Louesolan (2) ja Markku Hyvärisen maaleilla TPS:n 3–0. Viimeisiksi sijoittuneet HIFK, GBK ja OTP putosivat Suomensarjaan.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1966

text: Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1966 voitti KuPS:in Markku Hyvärinen 16 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1966 oli yhteensä 390 447 henkeä eli keskimäärin 2 958 katsojaa ottelua kohti. Yleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ennätys. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 3. heinäkuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HJK–Haka, kun ottelua saapui seuraamaan 12 373 katsojaa.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1966

text: Haka hävisi kaudella 1966–67 Euroopan Cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa belgialaiselle Anderlechtille yhteismaalein 1–12. ÅIFK hävisi Cup-voittajien cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa sveitsiläiselle Servettelle yhteismaalein 2–3.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1966

text: Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista yhdeksän kaudelta 1965 ja kolme nousijaa kauden 1965 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja TPS, Itälohkon voittaja MP ja Pohjoislohkon voittaja OTP nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet UPallon, ÅIFK:n ja TaPa:n.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1966

text:
1. kierros
"Anderlecht voitti yhteismaalein 12–1."


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1966

text:
1. kierros
"Servette voitti yhteismaalein 3–2."


title: Katarzyna Kowalska

text: Katarzyna Kowalska (s. 7. huhtikuuta 1985 Lipno) on puolalainen kestävyysjuoksija, jonka päälaji oli aiemmin 3 000 metrin estejuoksu ja sittemmin maraton.


title: Katarzyna Kowalska

text: Kowalska voitti 3 000 metrin estejuoksussa kultaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2007. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän oli yhdeksäs. Hän karsiutui sekä Osakan MM-kilpailuissa 2007 että Pekingin olympialaisissa 2008. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 11:nneksi ja Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 kahdeksanneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui estejuoksun alkuerissä. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui seitsemänneksi.


title: Katarzyna Kowalska

text: Kowalska saavutti maastojuoksun EM-kilpailuissa pronssia alle 23-vuotiaiden sarjassa 2007. Aikuisten sarjassa hän oli 2014 neljästoista. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän on sijoittunut 36:nneksi 2010 ja 61:nneksi 2013.


title: Katarzyna Kowalska

text: Kowalska keskeytti Rio de Janeiron olympiamaratonin 2016. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui maratonilla 36:nneksi.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969

text: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 38. kausi. Kaudella 1969 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969

text: Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti KPV, joka varmisti ensimmäisen mestaruutensa toiseksi viimeisellä kierroksella, kun se voitti 28. syyskuuta Tapio Raatikaisen maalilla HJK:n 1–0. Viimeisiksi sijoittuneet KTP ja Ässät putosivat II divisioonaan.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969

text: Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1969 jakoivat HJK:n Pekka Talaslahti ja KPV:n Hannu Lamberg 18 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1969 oli yhteensä 395 315 henkeä eli keskimäärin 2 995 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 29. kesäkuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HJK–KPV, kun ottelua saapui seuraamaan 13 576 katsojaa.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969

text: TPS hävisi kaudella 1969–70 Euroopan Cupin karsintakierroksen otteluparinsa tanskalaiselle KB:lle yhteismaalein 0–5. KuPS hävisi Cup-voittajien cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa portugalilaiselle Académicalle yhteismaalein 0–1.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969

text: Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista kymmenen kaudelta 1968 ja kaksi nousijaa kauden 1968 Suomensarjasta. Suomensarjan Etelälohkon voittaja I-Kissat ja Itälohkon voittaja Elo nousivat karsintasarjan kautta. Lahti-69 sai UPallon sarjapaikan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet Ponnistuksen ja VPS:n.


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969

text:
Karsintakierros
"KB voitti yhteismaalein 5–0."


title: Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969

text:
1. kierros
"Académica voitti yhteismaalein 1–0."


title: Simon Wilhelm Appelgren

text: Simon Vilhelm Appelgren (12. toukokuuta 1786 Säräisniemi – 21. maaliskuuta 1854 Kokkola) oli suomalainen rovasti, opettaja ja sanomalehtimies.


title: Simon Wilhelm Appelgren

text: Appelgrenin vanhemmat olivat Muhoksen kirkkoherra Gustaf Reinhold Appelgren ja Kristina Frosterus. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja valmistui ylioppilaaksi 3. maaliskuuta 1803 Turussa. Appelgren suoritti pedagogian tutkinnon vuonna 1809, valmistui filosofian maisteirksi heinäkuussa 1810 ja vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa kesäkuussa 1822.


title: Simon Wilhelm Appelgren

text: Appelgren toimi Turun katedraalikoulun vt. alimpana kollegana vuodesta 1811, Oulun triviaalikoulun alempana kollegana vuodesta 1813, ylempänä kollegana vuodesta 1819 sekä konrehtorina vuodesta 1822 ja koulun rehtorina vuodesta 1825.


title: Simon Wilhelm Appelgren

text: Appelgren toimi muun muassa Zacharias Topeliuksen ja J. V. Snellmanin opettajana. Opettajan työn ohella Appelgren toimi myös Oulun Wiikko-Sanomien toimittajana 1829–1837. Appelgren toimi viimeksi Kokkolan kirkkoherrana 1838–1854. Hän sai rovastin arvon 1840 ja hän toimi vt. lääninrovastina 1844.


title: Simon Wilhelm Appelgren

text: Simon Vilhelm Appelgrenin nuorempi veli oli tuomari ja Oulun pormestari August Appelgren.


title: Gustaf Reinhold Blomqvist

text: Gustaf Reinhold Blomqvist (7. maaliskuuta 1813 Heinola – 18. joulukuuta 1876 Viitasaari) oli suomalainen kirkkoherra, virsirunoilija ja runouden suomentaja.


title: Gustaf Reinhold Blomqvist

text: Blomqvistin vanhemmat olivat kuopiolainen seppä Erik Reinhold Blomqvist ja Lovisa Kockström. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1836. Teologian opintojen jälkeen Blomqvist vihittiin papiksi vuonna 1838.


title: Gustaf Reinhold Blomqvist

text: Blomqvist toimi kirkkoherran apulaisena Kaavilla 1838–1843, kirkkoherran apulaisena ja vt. 2. kappalaisena Helsingissä 1843–1848 sekä välisaarnaajana Pukkilassa 1848–1849. Hän sai varapastorin arvon 1846. Blomqvist oli Haukivuoren kappalaisena 1849–1857, Kesälahden kirkkoherrana 1857–1863 ja Viitasaaren kirkkoherrana 1863–1876.


title: Gustaf Reinhold Blomqvist

text: Blomqvist oli naimisissa vuodesta 1843 Sofia Charlotta Fredrika Blåfieldin kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta.


title: Flakstadøya

text: Flakstadøya on yksi Lofoottien saariryhmän saarista ja se sijaitsee Nordlandin läänissä Pohjois-Norjassa. Saari on yhdistetty Moskenesøyaan Kåkernin sillalla ja Vestvågøyaan merenalaisen tunnelin kautta.


title: Flakstadøya

text: Flakstadøyan hallintokeskus on Flakstadin kunnassa sijaitseva Ramberg. Muita alueen asutuskeskuksia ovat Fredvang, Nusfjord, Sund, Vikten ja Napp.


title: Flakstadøya

text: Saaren korkein kohta on 934 metriä merenpinnan tason yläpuolelle yltävä Stjerntindenin huippu. Muita korkeimpiin lukeutuvia vuoria saarella ovat Stortinden (866 m), Bjørntinden (802 m), Sautinden (794 m), Stabben (777 m), Tønsåsheia (769 m), Stjernhauet (754 m), Masstinden (750 m) ja Stornappstinden (740 m). Näiden lisäksi saarella on useita yli 500 tai 600 metriä korkeita kohtia. Saari ympäröi kahta vuonomaista lahtea, Skjelfjordenia ja Flakstadpollenia. Saarella sijaitsee myös joitakin järviä, joista kaksi suurinta on kummatkin nimetty ”Storvatnet”-järviksi. Hieman näitä pienempiä järviä ovat Litlvatnet, Straumøyvatnet ja Hornvatnet, joista edelleen pienempiä järviä saarella on enemmän.


title: Austvågøy

text: Austvågøy on yksi Lofoottien saariryhmän suurimmista saarista. Sen pinta-ala on 526,7 km². Saari on vuoristoista aluetta ja siellä onkin Lofoottien korkein vuori, Higravstinden (1 146 m). Alue on suosittu vuorikiipeilijöiden keskuudessa.


title: Austvågøy

text: Suuri osa saaresta kuuluu Våganin kunnalle, mutta sen koillisosa kuuluu Hadselin kunnalle. Saaren pääkeskus on Svolværin kunta.


title: Austvågøy

text: Austvågøy on yhdistetty Hinnøyaan Raftsundin sillalla ja Gimsøyaan Gimsøystraumenin sillalla.


title: Austvågøy

text: Saaren korkein kohta on 1 146 metriä merenpinnan tason yläpuolelle yltävä Higravstindenin huippu. Muita korkeimpiin lukeutuvia vuoria saarella ovat Geitgallien (1 085 m), Rulten (1 062 m), Svartsundtindan (1 050 m), Korsnestinden (1 036 m), Olsanestinden (999 m), Breidtinden (976 m), Langstrandtindan (971 m), Reinsletttindan (966 m), Vågakallen (943 m) ja Isvasstinden (940 m). Lisäksi saarella on lukuisia muitakin 500–1 000 metriä korkeita kohtia. Saaren länsipuolella on Gimsøystraumenin salmi ja itäpuolella Raftsundetin salmi. Vuonot Sløverfjorden ja Austnesfjorden halkovat saaren keskeltä lähes kahtia. Rannikko on muutenkin useiden vuonojen ja lahtien rikkomaa. Saarella sijaitsee lisäksi runsaasti järviä, joista suurimpiin kuuluvat Trollfjordvatnet, Stor-Kongsvatnet, Stornøkkvatnet, Storvatnet ja Rørhopvatnet.


title: Ukkolaukka

text: Ukkolaukka ("Allium hollandicum") on sipuleihin kuuluva kasvi. Se kukkii touko-kesäkuussa ja voi kasvaa 80 cm:n korkuiseksi.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Helsingin vapaa-ajattelijat on Vapaa-ajattelijain liiton itsenäinen jäsenyhdistys. Yhdistyksen toiminta alkoi 1936 siviilirekisteriin kuuluvien yhdistyksenä. Nykyisen nimensä järjestö sai 1946.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Vuonna 1911 Helsinkiin perustettiin Vapaa Ajattelijain liitto, mutta senaatti ei hyväksynyt liiton sääntöjä. Vuonna 1923 Suomessa astui voimaan uskonnonvapauslaki ja kirkosta eroaminen tuli mahdolliseksi. Helsingissä kirkosta erosi vuoden loppuun mennessä lähes 4 000 henkilöä. Helsingin siviilirekisteriin kuuluvat olivat jakautuneet Kampin ja Kruununhaan sivistyneistöön ja Sörnäisten ja Kallion työläisiin. Heti vuoden 1923 tammikuussa 80 prosenttia Sörnäisten suomalaisen seurakunnan jäsenistä erosi kirkosta.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Arto Tiukkanen kirjoittaa Helsingin vapaa-ajattelijoiden historiikissa, kuinka ”kirkosta eronnutta ei saatu kuoltuaan seurakunnan omistamaan hautausmaahan muutoin kuin poliisivoimin, tai hautasija saatiin tavattoman korkealla hinnalla”. Helsingin siviilirekisteriläiset tarvitsivat oman hautausmaan, mutta sellaista ei saatu koko 1900-luvun aikana.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Ensimmäinen yritys kirkosta eronneiden järjestäytymiseksi Helsingissä tehtiin vuonna 1930, jolloin perustettiin Vallilan vapaa-ajattelijat -niminen yhdistys. Valtiollinen poliisi otti yhdistyksen paperit haltuunsa muutaman kuukauden kuluttua.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Alkuvuodesta 1936 perustettiin siviilirekisteriin kuuluviin yhdistys Helsinkiin. Tuolloin Helsingissä oli 14 132 siviilirekisteriin kuuluvaa. Nykyisen Helsingin Vapaa-ajattelijat ry:n toiminta alkoi tästä. Yhdistyksen puheenjohtajaksi valittiin Helsingin rautatieaseman asemapäällikkö Emil Rautela, joka oli jo 1900-luvun alussa toiminut näkyvästi vapaa-ajattelijaliikkeessä. Asemapäällikön toimistoasunnosta tuli yhdistyksen ensimmäinen toimisto- ja kokoontumispaikka. Yhdistys muun muassa lähetti hautaustoimistoihin puhujaluetteloita, antoi haastatteluja sanomalehdille ja järjesti kerhotoimintaa. Vuonna 1937 yhdistyksellä oli maksavia jäseniä 148 ja vuonna 1940 kaikkiaan 272.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Yhdistyksen toimintaa vetivät aluksi Rautelan ohella liberaaliin sivistyneistöön kuuluvat Ernst Lampén Iso-Keisari, Vilho Setälä ja Helge Halme ja heidän jälkeensä työväenliikkeen toimijat Kusti Kulo, Veikko Huuskonen ja Viljo Suutari. Vuonna 1937 Helsingissä pidettiin Suomen Siviilirekisteriyhdistysten Keskusliiton perustava kokous.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Sota-aikana Helsingin siviilirekisteriyhdistyksen toiminta keskittyi jäsenten hautaamiseen ja muistotilaisuuksiin. Vuonna 1943 yhdistys sai jälleen luvan julkisten tilaisuuksien järjestämiseen. Niihin osallistui 20–50 jäsentä. Tilaisuuksissa pidettiin esitelmiä ja alustuksia sekä luettiin tieteellisiä kirjoja, joista keskusteltiin. Myös nuoret ja lauluryhmät kokoontuivat.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Vuonna 1945 Lahden liittokokouksessa Siviilirekisteriyhdistysten Keskusliiton nimeksi muutettiin Vapaa-ajattelijain liitto ry ja sen kotipaikaksi Helsinki. Jäsenyhdistysten tavoitteeksi asetettiin tieteellisen maailmankatsomuksen levittäminen ja tietojen antaminen siviilirekisteriin kuuluville heidän oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan. Helsingin yhdistyksen nimi muutettiin 1946 ja uudet säännöt ja nimi merkittiin yhdistysrekisteriin 1947.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Professori V. T. Aaltonen liittyi Helsingin vapaa-ajattelijoiden jäseneksi 1947. Aaltosen väittelytilaisuus pappien kanssa 1949 sai runsaasti yleisöä. Kirkosta eroaminen lisääntyi ja yhdistyksen jäsenmäärä kasvoi. Vuonna 1955 siviilirekisteriin kuului Helsingissä 45 146 henkilöä. Käänne tuli, kun vuonna 1959 hyväksyttiin ennakkoverolaki. Vuodesta 1960 lähtien kirkollisveroa ei enää pidätetty erikseen vuoden lopun verotuksessa, vaan jokaisesta palkanmaksusta. Kirkosta eroaminen väheni hetkessä murto-osaan aiemmasta koko Suomessa.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: 1960-luvulla yhdistys järjesti kaksi erityisen paljon yleisöä kerännyttä keskustelutilaisuutta. Marraskuussa 1964 Helsingin yliopistolla pidettiin paneelikeskustelu aiheesta sivistyneistö ja kirkko. Keskustelijoina olivat maisteri Pertti Hemánus, kirjailija Pentti Saarikoski, toimittaja Arvo Salo ja pastori Juhani Simokoski. Tammikuussa 1965 pidettiin Hämäläisen osakunnan salissa paneelikeskustelu jumalanpilkasta ja sananvapaudesta. Tilaisuus pidettiin muutama päivä sen jälkeen, kun oikeusministeriö oli nostanut syytteen "Juhannustanssit"-romaanin kustantaja Otavaa ja kirjailija Hannu Salamaa vastaan. Keskustelijoina olivat kansanedustaja Margit Borg-Sundman, maisteri Pehr Charpienter, maisteri Ralf Friberg, sihteeri Taisto Johtelainen, kirjailija Markku Lahtela, toimittaja Max Rand ja tuomari Väinö Voipio. Läsnä oli yli 400 henkilöä.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Pikkujouluaikaan Helsingin vapaa-ajattelijat pitivät kommunistisen esikuvan mukaan pakkasjuhlaa.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Kirkostaeroamiskampanjoita yhdistys toteutti mainostarroin, maksetuin ilmoituksin ja lentolehtisin. Kampanjoita järjestettiin marraskuussa, koska entisen lain mukaan seuraavan vuoden kirkollisveron vältti ainoastaan, jos erosi kirkosta marraskuun loppuun mennessä.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Vuonna 1970 yhdistys painatti ”Siirry sinäkin siviilirekisteriin” -tarroja. Niitä kiinniteltiin esimerkiksi pylväisiin, katukulmien suojakaiteisiin ja liikennepysäkkien paperikoreihin. Tarrat herättivät huomiota lehdistössä. Vuonna 1971 yhdistys kiinnitytti raitiovaunuihin liikennelaitoksen kanssa tehdyn kahden viikon sopimuksen mukaisesti mainosjulisteen: ”Siirry siviilirekisteriin – vältyt verosta”. Kolmen päivän kuluttua liikennelaitoksen päällikkö Matti Laamanen käski poistaa julisteet ”hyvän tavan vastaisina”.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Vuonna 1983 pitkäaikainen yhdistyksen jäsen seisoi Helsingin tuomiokirkon tasanteella kansanedustajien ja ministerien kulkiessa valtiopäivien avajaisjumalanpalvelukseen. Mies huusi muutaman kerran: ”Kirkko irti valtiosta”. Poliisit ottivat miehen kiinni ja rangaistuksena tuli 15 päiväsakkoa haitanteosta virkamiehelle (poliisille). Raastuvanoikeuden ja hovioikeuden käsittelyjen jälkeen voimaan jäi 10 päiväsakkoa.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Historiikki yhdistyksen 60-vuotisesta toiminnasta valmistui 1998.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Vuosituhannen vaihteessa yhdistyksen muistopuhujapalvelu siirrettiin Prometheus-seremoniat Oy:n tehtäväksi. Yhdistyksen jäsen Anneli Aurejärvi-Karjalaisen kirjoitti teoksen "Perheen omat juhlat: Siviiliseremoniat häistä hautajaisiin" (WSOY, 1999). Vuodesta 2002 yhdistys julkaisi yhdessä Karkkilan Vapaa-ajattelijat ry:n kanssa "Järjen ääni" -lehteä 1000 kappaleen painoksena.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Helsingin vapaa-ajattelijoilla oli 1960-luvulla keskustelukerho nimeltä Pakanakilta. Oikeustieteen ylioppilas Raimo Toivosen aloitteesta Pakanakilta rekisteröitiin itsenäiseksi yhdistykseksi vuonna 1968. Tavoitteena oli koota uskonnottomia opiskelijoita yhteen. Toivonen halusi yhdistyksen puheenjohtajaksi Erkki Hartikaisen, joka oli ajatellut perustaa ylioppilaiden ateistiyhdistyksen ennen liittymistään vapaa-ajattelijoihin.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Pakanakilta kokoontui Helsingin kaupungin nuorisotiloissa, yhdistys järjesti tapahtumia, jotka saivat julkisuutta muun muassa "Helsingin sanomissa" ja "Ilta-sanomissa". Eräässä Wiipurilaisessa osakunnassa järjestetyssä Pakanakillan tapahtumassa esiintyi M. A. Numminen yhtyeineen, ja tilaisuuden juonsi Juha Virkkunen. Helsingin tuomiokirkon oveen naulatut teesit pääsivät Helsingin sanomain pääuutissivulle kuvalla varustettuna. Temppeliaukion kirkkoa nimitettiin mielenosoituksessa Piruntorjuntabunkkeriksi. 1970-luvulla yhdistyksen toiminta hiipui opiskelijaradikalismin tavoin. Hartikaisen mukaan yhdistys päätettiin lakkauttaa, kun vuosikokoukseen tuli hänen lisäkseen enää yksi jäsen.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Tavoitteidensa mukaan Helsingin vapaa-ajattelijat ajaa uskonnottomien ja uskontokuntiin kuulumattomien etuja, oikeuksia sekä oikeusturvaa. Toiminnan tarkoitus on edistää tieteellistä ja järkiperäistä ajattelua ja yksilön ajatuksenvapautta. Tärkeimpänä yhteiskunnallisena tavoitteena on molempien valtionkirkkojen erityisaseman purkaminen. Valtion tulee olla uskontoihin nähden puolueeton. Kaksi valtionkirkkoa tulee muuttaa tavallisiksi yhdistyksiksi, eikä niillä tule olla julkisoikeudellista asemaa tai muita erioikeuksia. Tavoitteena on myös uskonnonopetuksen poistaminen kouluista, päivähoidosta sekä valtion yliopistoista.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Helsingin vapaa-ajattelijat on osakkaana vuonna 1999 perustetussa Prometheus-seremoniat Oy:ssä, jonka muina yhteistyökumppaneina ovat Vapaa-ajattelijain liitto, Suomen humanistiliitto, Tampereen vapaa-ajattelijat ja Prometheus-leirin tuki. Pro-seremoniat tarjoaa uskontokuntiin sitoutumattomien juhliin tietoa ja palveluita. Taustajärjestöjen jäsenet saavat puhujapalvelusta jäsenalennuksen.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Kannanotossaan vuonna 2009 yhdistys arvosteli Helsingin kaupunginhallituksen suunnitelmaa antaa Kampin kauppakeskukseen rakennettavan kappelin alue Helsingin evankelis-luterilaiselle seurakuntayhtymälle ilman vuokraa ja kiinteistöveroa. Helsingin vapaa-ajattelijoiden mielestä julkisiin tiloihin sopisi paremmin kaikille sopiva hiljentymishuone, jollainen on useilla kansainvälisillä lentokentillä.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Suomessa on kymmenkunta Vapaa-ajattelijain liiton jäsenyhdistysten ylläpitämää hautausmaata. Sellaista ei ole kuitenkaan Helsingin alueella, koska kaupunki ei ole myöntänyt sopivaa aluetta Helsingin yhdistykselle hakemuksista huolimatta eikä myöskään kunnallista hautausmaata ole perustettu 1930-luvulta jatkuneista ehdotuksista huolimatta.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Vuonna 1968 yhdistys teki kaupungille esityksen kunnallisesta hautausmaasta. Kaupunginhallitus teki kielteisen päätöksen. Vuonna 1969 korkein hallinto-oikeus totesi kaupunginhallituksen menneen toimivaltaansa edemmäksi ja määräsi asian valtuuston päätettäväksi. Vuonna 1970 valtuusto päätti perustaa komitean tutkimaan hautausmaan perustamista. Tuloksia ei tullut. Vuonna 1977 kaupunkisuunnitteluvirasto ehdotti paikkaa hautausmaalle. Lautakunta oli samaa mieltä, mutta kaupunginhallitus torjui jälleen ehdotuksen.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Vuonna 1985 Helsingin vapaa-ajattelijat esitti vaatimuksen apulaiskaupunginjohtaja Erkki Tuomiojalle. Tuomioja pani asian vireille ja kaupunkisuunnittelulautakunta etsi hautausmaalle uuden paikan. Kaupunginhallitus käsitteli asiaa neljä kertaa ennen kuin pani hankkeen jäihin. Vuonna 1991 Taloustutkimuksen tekemän tutkimuksen mukaan 35 prosenttia pääkaupunkiseudun asukkaista olisi halunnut hautausmaat kuntien hoitoon. Helsingin vapaa-ajattelijoiden edustajat puhuivat asiasta kaupungintalolla apulaiskaupunginjohtaja Pekka Korpiselle. Korpinen tahtoi, että lautakunnilta on tultava vuoden loppuun mennessä esitys, mihin kunnallinen hautausmaa perustetaan.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Helsingin vapaa-ajattelijoiden sihteerin Juha Kukkosen mukaan ”yhteiskunnan on huolehdittava kuolleista kuten se huolehtii vastasyntyneistäkin, eli ihmisen on elämässä ja kuolemassa voitava olla asioimatta seurakuntien kanssa.” Hautauskustannukset uskonnottomille olivat seurakunnan jäseniin verrattuna moninkertaiset, minkä yhdistys nimesi epätasa-arvoiseksi. Viimeksi esillä oli hanke kunnallisesta tunnustuksettomasta hautausmaasta Viikissä, mutta hanke laitettiin jäihin uuden hautaustoimilain vuoksi.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Helsingin kaupunki harkitsi Helsingin Krematorioyhdistyksen omistaman Hietaniemen krematorion ostamista. Kiinteistölautakunta antoi hankkeelle tukensa vuonna 1990, mutta kaupunki ei jättänyt yhdistykselle tarjousta. Krematorion tontti oli kaupungin omistuksessa.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Yhdistys järjesti 4.6.2010 Helsingissä kampanjan, jossa se tarjosi Raamatun vaihtoehdoksi pornolehtiä. Tempauksen tavoitteena oli tiedotteen mukaan arvostella erityisesti kristinuskon ja islamin seksuaalikielteisyyttä. Aloitteentekijänä oli Sexpo-säätiön puheenjohtaja ja Seksualistin päiväkirja -blogin pitäjä Tommi Paalanen. Paalanen sai tempauksen ajatuksen Teksasin ateistiopiskelijoilta. Heidän tunnuslauseensa oli ”vaihda roskasi roskaan”. Näiden perustelujen mukaan Raamattu on ”ikivanhoihin uskomuksiin perustuva tekstikokoelma, joka sisältää runsaasti väkivaltaa ja vihaa, epäeettisiä elämänohjeita ja naisten alistamista”. Porno olisi näistä kahdesta pienempi paha. Paalasen perusteluissa porno oli sen sijaan myönteinen asia.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Kristillisdemokraattien eduskuntaryhmä piti ala-arvoisena mielenilmaisua, jossa Raamattuja pilkataan. Kotisataman Kristillinen Kirjakauppa puolestaan vastasi vapaa-ajattelijoiden kampanjaan omalla tempauksellaan, jossa vaihdettiin pornolehtiä Raamattuun. Poliisille tehtiin vapaa-ajattelijoiden tempauksesta tutkintapyyntö. Usealle liiton hallituksen ja valtuuston jäsenelle tuli tempauksen jälkeen tekstiviestinä uhkauksia, joista tehtiin tutkintapyyntö.


title: Helsingin vapaa-ajattelijat

text: Juha Sihvola kirjoitti kirjassaan "Maailmankansalaisen uskonto", että tämän tyyppiseen kampanjaan voi suhtautua hyväntahtoisesti, sikäli kuin tarkoituksena on ”satiiri tosikkomaisia, laumahenkisiä, suvaitsemattomia, hurskastelevia, ahdistusta lievittäviä ja omasta oikeaoppisuudestaan vakuuttuneita katsomuksia kohtaan. Niiden kritiikissä pilkallisuus voi olla aiheellista.”


title: Višeran luonnonpuisto

text: Višeran luonnonpuisto () on valtiollinen luonnonsuojelualue Permin aluepiirin Krasnovišerskin piirissä Venäjällä.


title: Višeran luonnonpuisto

text: Vuonna 1991 perustettu luonnonpuisto sijaitsee Pohjois-Uralilla Kaman sivujoen Višeran yläjuoksulla. Sen pinta-ala on 2412 neliökilometriä (15,6 % Krasnovišerskin piiristä ja 1,5 % aluepiiristä). Pinta-alasta 76 % on metsää, 3,6 % suota, 0,3 % vesistöjä ja loput metsätöntä aluetta.


title: Višeran luonnonpuisto

text: Alueen korkeus vaihtelee 237 ja 1 469 metrin välillä. Korkein kohta on Tulymski Kamen. Kasvillisuus jakautuu neljään korkeusvyöhykkeeseen. Metsävyöhykkeellä kasvaa kuusi- ja pihtametsiä sekä sembramäntyä. 500–600 metrin korkeudessa kasvillisuus muuttuu matalammaksi ja harvemmaksi sekametsäksi ja niityiksi. Alpiinisella vyöhykkeellä on tundrakasvillisuutta ja yli 800–900 metrin korkeudessa vain jäkälää ja sammalta. Alueelta on löydetty 1 147 kasvilajia.


title: Višeran luonnonpuisto

text: Eläinkunta käsittää sekä eurooppalaisia että siperialaisia lajeja. Nisäkkäitä ovat hirvi, karhu, soopeli, näätä, vesikko, orava, maaorava, majava sekä pienet hyönteissyöjät ja jyrsijät. Yleisiä kanalintuja ovat pyy, metso, kiiruna ja riekko. Muita tyypillisiä lintulajeja ovat kapustarinta, keräkurmitsa, lapinsirkku ja taviokuurna. Luonnonpuistossa esiintyviin uhanalaisiin eläimiin kuuluvat maakotka, kalasääski, ampuhaukka ja siperianjokilohi. Permin aluepiirissä uhanalaisia eläinlajeja on luonnonpuistossa yhteensä 18.


title: Višeran luonnonpuisto

text: Puiston alueella ei ole koskaan ollut merkittävää taloudellista toimintaa, ja siksi sen luonto on lähes alkuperäisessä tilassaan. Seudulle kantautuvien Solikamskin ja Bereznikin teollisuusalueen sekä Krasnovišerskin sellu- ja paperitehtaan ilmansaasteiden vaikutusta ei ole juurikaan tutkittu. Sverdlovskin alueella asuvat mansit harjoittavat poronhoitoa puiston pohjoisosassa. Säädelty matkailu on sallittua luonnonpuiston eteläosassa ja Višera-joella.


title: Sylwia Ejdys

text: Sylwia Ejdys (s. 15. heinäkuuta 1984) on puolalainen keskipitkän matkan juoksija, joka on erikoistunut 1 500 metrille.


title: Sylwia Ejdys

text: Hän karsiutui Pekingin olympialaisissa 2008 (alkuerissä) ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009 (välierissä). Vuonna 2010 hän sijoittui neljänneksi Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 4.09,24 ja 12:nneksi Barcelonan EM-kilpailuissa ajalla 4.24,82. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän oli yhdeksäs ajalla 4.20,99. Samoissa kisoissa hän osallistui myös 3 000 metrille, mutta keskeytti alkuerissä.


title: Sylwia Ejdys

text:
Ulkoradat
Sisäradat


title: Niilin lähteillä

text: Niilin lähteillä (alkuteksteissä nimi esiintyy muodossa "Niilin lähteet") on Neil Hardwickin MTV:lle käsikirjoittama viisiosainen omaelämäkerrallinen komediasarja. Sarjaa esitetiin kerran kuukaudessa lauantaisin klo 21.30–22.00. Sarjaa ei ole esitetty uusintana.


title: Anna Rostkowska

text: Anna Rostkowska (s. 26. heinäkuuta 1980) on puolalainen keskipitkän matkan juoksija, joka on erikoistunut 800 metrille.


title: Anna Rostkowska

text: Hän karsiutui välierävaiheessa sekä Pekingin olympialaisissa 2008 että Berliinin MM-kilpailuissa 2009.


title: Reinhold Roine

text: Reinhold Roine (sukunimi vuoteen 1886 ja vuodesta 1920 "Silfverström"; 14. heinäkuuta 1866 Helsinki – 2. toukokuuta 1937 Kotka) oli suomalainen filosofian maisteri, kirjailija ja kansakoulutarkastaja. Hän käytti nimimerkkejä "Reeni Roine", "R. R." ja "Watson".


title: Reinhold Roine

text: Roineen vanhemmat olivat kirvesmies Anders Silfverström ja Karolina Tiljander. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1886 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1895 ja maisteriksi 1897. Roine toimi Kotkan piirin kansakoulutarkastajana 1911–1925 ja Kymenlaakson piirin kansakoulutarkastajana 1925–1933.


title: Reinhold Roine

text: Roine oli naimisissa 1891-1935 Hulda Olivia Takolanderin (k. 1935) kanssa.


title: Sveitsin naisten jalkapallomaajoukkue

text: Sveitsin naisten jalkapallomaajoukkue on Sveitsin naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Sveitsin jalkapalloliiton alaisuudessa.


title: Sveitsin naisten jalkapallomaajoukkue

text: Sveitsi teki arvokisadebyyttinsä kesällä 2015 pelatuissa Kanadan MM-kisoissa, joihin se varmisti paikkansa ensimmäisenä eurooppalaisena joukkueena. Lopputurnauksessa se hävisi hallitsevalle maailmanmestarille Japanille 0–1 ja Kamerunille 1–2 mutta voitti Ecuadorin 10–1 ja selviytyi lohkokolmosten välisessä vertailussa jatkoon. Neljännesvälierissä Sveitsi hävisi emäntämaa Kanadalle 0–1. Parhaat maalintekijät olivat kolme maalia Ecuadoria vastaan tehneet Fabienne Humm ja Ramona Bachmann.