title: Francis Pettit Smith

text: Sir Francis Pettit Smith (1808 – 12. helmikuuta 1874) oli englantilainen keksijä, jonka väitetään olleen Frédéric Sauvagen, Josef Resselin ja John Ericssonin joukossa laivapotkurin keksijänä. Smith oli myös edistämässä maailman ensimmäisen potkurikäyttöisen höyrylaivan "SS Archimedesin" rakentamista.


title: Francis Pettit Smith

text: Francis Smith syntyi kentiläisessä Hythen pikkukaupungissa, jossa hänen isänsä oli postimestari. Francis kävi yksityiskoulun. Hänestä tuli taitava venemallien tekijä, ja hän kiinnitti erityisesti huomiota laivojen liikevoiman synnyttäviin mekanismeihin. Kiinnostus veneisiin säilyi, ja vuonna 1834 hän sai valmiiksi mallin, jossa käyttövoimana oli jousivoimalla pyörivä potkuri. Hän vakuuttui siitä, että tämä propulsiomenetelmä oli ylivoimainen verrattuna siipiratasaluksiin, joita tuohon aikaan rakennettiin. Seuraavana vuonna hän rakensi vielä paremman mallin, jonka viimeisteli useilla kokeilla Hendonissa, ja vuonna 1836 hän sai patentin vedenalaiselle laivan perään asennetulle potkurijärjestelylle.


title: Francis Pettit Smith

text: Varmistettuaan rahoituksen usealta taholta Smith auttoi organisoimaan Propeller Steamship Companyn, joka vuonna 1839 rakensi maailman ensimmäisen toimivan potkurilla varustetun höyrylaivan, "SS Archimedesin". Vähän myöhemmin Smith oli vaikuttamassa siihen, että Isambard Kingdom Brunel muutti "SS Great Brittain" -laivansa suunnitelmia siipirataskäyttöisestä potkurilaivaksi lainaamalla hänelle "Archimedesiä" useaksi kuukaudeksi. Hän myös auttoi taivuttamaan Britannian amiraliteettia omaksumaan potkuripropulsiojärjestelmän.


title: Francis Pettit Smith

text: Vuonna 1860 hallitus palkkasi hänet kuraattoriksi South Kensingtonin patenttimuseoon. Vuonna 1871 hänestä tehtiin ritari. Smith kuoli helmikuussa 1874. Hänen hautansa on Hythessä.


title: True Justice

text: True Justice on yhdysvaltalainen 26-osainen rikossarja, joka seuraa Elijah Kanen johtamaa poliisijoukkoa, joka yrittää pitää Seattlen kadut poissa rikollisuudesta.Kanen joukko ei kuitenkaan välitä säännöistä, vaan käyttää kaikkia mahdollisia brutaaleja keinoja pysäyttääkseen roistot. Sarjan on tuottanut ja käsikirjoittanut Steven Seagal, joka esiintyy sarjan pääosassa yhdessä William 'Big Sleeps' Stewartin, Alex Mallari Jr.'n, ja J. Anthony Penan kanssa.


title: True Justice

text: True Justicen oli tarkoitettu alkavan vuonna 2010, mutta sarja ei saanut Yhdysvalloissa kanavaa, joka olisi esittänyt sarjaa. Tämän johdosta 27. joulukuuta 2010 sarjan kaksiosainen avausjakso päätettiin julkaista DVD:lle muokkaamalla ne 86-minuuttiseksi elokuvaksi. Sittemmin tarkoituksena oli leikata sarja kuudeksi elokuvaksi, jotka julkaistaan suoraan DVD:lle vuosina 2010–2012. Lopulta espanjalainen televisiokanava Nitro ilmoitti esittävänsä sarjaa kanavallaan 12. toukokuuta 2011 lähtien. Myöhemmin brittiläiset kanavat Channel 5 ja 5USA alkoivat myös esittämään sarjaa kanavillaan heinäkuussa 2011.


title: True Justice

text: Sarjaa tuottava Voltage Pictures on ilmoittanut tuottavansa toisen tuotantokauden.


title: True Justice

text: Keväällä 2012 yhdysvaltalainen ReelzChannel julkisti esittävänsä sarjaa 30. maaliskuuta 2012 lähtien.


title: Giovanni Gentile (säveltäjä)

text: Giovanni Gentile (s. ?, Olevano Romano - k. vuoden 1649 jälkeen) oli italialainen säveltäjä ja musiikinopettaja.


title: Giovanni Gentile (säveltäjä)

text: Gintelen elämästä ja teoksista on jäljellä kaksi lähdettä, ainoa teos, soitonopetukseen tarkoitettu aineistokokoelma "Solfeggiamenti et ricercari a due voci" (Lodovico Grignani, Rooma, 1642) ja roomalaisen kirjanpainajan luettelo painotöistä.


title: Giovanni Gentile (säveltäjä)

text: Opetusaineiston etulehdellä Gentilen tittelinä on "Signor Giovanni Gentile d'Olevano", mikä tarkoittaa, että hän ei ollut pappi vaan maallikko ja että hän oli syntynyt Olevano Romanossa (koska Lomellinassa on toinen Olevano, voi syntymäpaikka olla vähän epäilyksenalainen, mutta koska Gentile toimii taiteellisen uransa ajan vain Roomassa, Olevano Romano lienee oikea).


title: Giovanni Gentile (säveltäjä)

text: Mitä hänen opetustyöhänsä tulee "solfeggiamenti a due" (solfèget kahdelle äänelle) sen otsikossa on ainoa vihje, edellä mainitun luettelon maininnan ohella, joka toteaa 13. joulukuuta 1729: "Giovanni Gentile oli vuosina 1645-1649 rekisteröitynä muusikoksi Santo Stefano del Caccossa (Rooma), mukanaan kolme lapsenlasta ja muutamia vieraita, ehkä hänen oppilaitaan. Sen kirkon lähellä sijaitsi kirjanpainaja Ludovico Grignani, joka vuonna 1642 julkaisi Gentilen Solfeggi e ricercari a 2 voci". Myös "Solfeggiamentissa" on merkintä pojanpojasta ja oppilaasta: sen omistuksen kardinaali Francesco Maria Brancacciolle on allekirjoittanut oppilas Marco Aurelio Desideri, joka myös on säveltänyt neljännentoista ja viimeisen solfeggion, kun taas seuraavassa on merkintä tekijästä "Del Signor Carlo Gentile, Nipote e Discepolo dell'Autore" eli "Signor Carlo Gentile, tekijän pojanpoika ja oppilas".


title: Morterone

text: Morterone on kylä ja kunta Leccon maakunnassa, Pohjois-Italiassa. Se sijaitsee vuorten välisessä laaksossa noin 50 kilometriä Milanosta ja noin seitsemän kilometriä Leccon kaupungista koilliseen. Kylässä asuu 36 henkilöä (31.12.2015). Morterone oli pitkään Italian pienin kunta, mutta titteli siirtyi Pedesinalle, jossa oli vuonna 2011 33 asukasta.


title: Morterone

text: Kylään johtaa tie Leccon kaupungin lähellä olevasta Ballabion kylästä. Kylässä sijaitsee helikopterikenttä vuorikiipeilijöiden evakuointia varten.


title: Jaroslavlin kuvernementti

text: Jaroslavlin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1796–1929. Sen pinta-ala oli 35 615 neliökilometriä. Asukkaita oli 1 071 400 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Jaroslavlin kaupunki.


title: Jaroslavlin kuvernementti

text: Moskovan kuvernementin Jaroslavlin provinssista ja osasta Novgorodin käskynhaltijakuntaa muodostettiin vuonna 1777 Jaroslavlin käskynhaltijakunta ("Jaroslavskoje namestnitšestvo"). Käskynhaltijakunta muutettiin vuonna 1796 Jaroslavlin kuvernementiksi.


title: Jaroslavlin kuvernementti

text: Vuodesta 1822 lähtien kuvernementti käsitti kymmenen kihlakuntaa, joiden keskuksina toimivat Danilov, Jaroslavl, Ljubim, Mologa, Myškin, Pošehonje, Romanovo-Borisoglebsk, Rostov, Rybinsk ja Uglitš. Niiden lisäksi siihen kuului Petrovskin kaupunki (nykyinen Petrovskojen taajama). Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 99,4 % kuvernementin asukkaista oli venäläisiä. Mologan kihlakunnassa Sitjoen varrella asui niin sanottuja sitskareja, jotka polveutuivat seudulle 1600-luvulla muuttaneista karjalaisista. Tärkein elinkeino oli maanviljely.


title: Jaroslavlin kuvernementti

text: Jaroslavlin kuvernementti lakkautettiin Neuvostoliitossa vuonna 1929. Samalla sen alueesta muodostettiin Ivanovon teollisuusalueeseen kuuluneet Jaroslavlin ja Rybinskin piirikunnat.


title: Chuck Willis

text: Harold "Chuck" Willis (31. tammikuuta 1928 Atlanta, Georgia – 10. huhtikuuta 1958 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen varhaisen rhythm and blues -musiikin esittäjä. Hänen kirjoittamiaan kappaleita ovat esimerkiksi "I Feel So Bad" (coverversioita tehneet Elvis Presley, Little Milton ja Otis Rush), "Don't Deceive Me (Please Don't Go)", "It's Too Late" (coverversioita tehneet Buddy Holly, Charlie Rich ja Otis Redding) ja "Hang Up My Rock and Roll Shoes".


title: Chuck Willis

text: Willis teki sopimuksen Columbia Recordsin kanssa vuonna 1951 ja julkaisi yhden singlen ennen siirtämistään Okeh-tytäryhtiölle. Hänen Okehille levyttämä balladinsa "My Story" (1952) oli listahitti, jota seurasivat cover Fats Dominon "Goin' to the Riveristä" ja hänen oma kappaleensa "Don't Deceive Me" vuonna 1953 sekä "You're Still My Baby" ja "I Feel So Bad" vuonna 1954. Vuonna 1954 Willis myös kirjoitti Ruth Brownille listahitin "Oh What a Dream".


title: Chuck Willis

text: Willis siirtyi vuonna 1956 Atlantic Recordsille, ja hitit "It's Too Late" ja "Juanita" julkaistiin. Atlanticille levyttäessään Willis sai musiikkiinsa popvaikutteita; hänen versionsa "C.C. Riderista" (1957) osoittautui sekä R&B-listaykköseksi että pophitiksi. Gene Bargen saksofonisoolo luultavasti vaikutti kappaleen suosioon. The Stroll -tanssi oli kappaleen inspiroima, ja Willisiä nimitettiin "Strollin kuninkaaksi". "The Stroll" on kuitenkin myös laulu, jonka The Diamonds sitten teki nimenomaan kyseistä tanssia varten.


title: Chuck Willis

text: Kappaleet "What Am I Living For" ja "Hang Up With My Rock and Roll Shoes" saivat suuren suosion laulajan kuoltua 30-vuotiaana peritoniittiin kärsittyään aiemmin pitkään mahahaavoista. Vielä kuolemansa jälkeen hän sai menestystä kappaleilla "My Life" ja "Keep A-Driving".


title: Kazanin kuvernementti

text: Kazanin kuvernementti () oli Venäjän keisarikunnan hallintoalue Volgan mutkan seuduilla.


title: Kazanin kuvernementti

text: Kuvernementti rajoittui Vjatkan, Ufan, Samaran, Simbirskin ja Nižni Novgorodin kuvernementteihin. Entisen kuvernementin alue kattoi lähes kokonaan nykyisten Tatarstanin, Tšuvassian ja Mari Elin tasavaltojen alueet.


title: Kazanin kuvernementti

text: Kazanin kuvernementti perustettiin vuonna 1708 ja lakkautettiin 1920. Kuvernementin pääkaupunki oli Kazan. Vuonna 1897 kuvernementti oli jaettuna kahteentoista kihlakuntaan (ujezd), joiden keskuksina olivat Kazan, Kozmodemjansk, Laiševo, Mamadyš, Svijažsk, Spassk, Tetjuši, Tsarjovokokšaisk, Tsivilsk, Tšeboksary, Tšistopol ja Jadrin. Kuvernementin pinta-ala oli 55 954,8 neliövirstaa eli noin 63 680 km².


title: Kazanin kuvernementti

text: Väestönlaskennan 1897 asukasluku oli 2 170 665 asukasta; joista kieleltään venäläisiä oli 38,4 %, tataareja 31,1 %, tšuvasseja 23,1 %, tšeremisseja 5,7 %, mordvalaisia 1,0 % ja udmurtteja (votjakkeja) 0,4 %.


title: Oulujoen Kiekko

text: Oulujoen Kiekko on vuonna 1930 perustettu oululainen urheiluseura. Pesäpallossa seuran miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2012 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Ykköspesiksessä, jonne se oli noussut kauden 2011 päätteeksi. Kauden 2012 jälkeen seura kuitenkin päätti luopua sarjapaikastaan kustannusten vuoksi, ja yhdisti edustusjoukkuetoimintansa Muhoksen Pallo-Salamoiden kanssa.


title: Saratovin kuvernementti

text: Saratovin kuvernementti () oli vuosina 1780-1928 Venäjän keisarikunnan ja Venäjän SFNT:n hallintoalue. Kuvernementtiä ympäröivät Simbirskin, Samaran, Astrakanin, Voronežin, Tambovin ja Penzan kuvernementit sekä Donin kasakoiden alue.


title: Saratovin kuvernementti

text: Kuvernementin pääkaupunki oli Saratov ja pinta-ala oli 74 244,8 neliövirstaa eli noin 84 492 km². Vuonna 1914 kuvernementti jakautui kymmeneen kihlakuntaan eli ujestiin, joiden keskukset olivat Balašov, Volsk, Kamšin, Kuznetsk, Petrovsk, Saratov, Serdobsk, Hvalynsk ja Tsaritsyn.


title: Saratovin kuvernementti

text: Vuonna 1897 kuvernementissä asui 2 405 829 asukasta. Kielelliseltä jakaumaltaan heistä 76,7 % oli venäjänkielisiä, 6,9 % saksankielisiä, 5,1 % mordvalaisia, 3,9 % tataareja ja 0,6 % tšuvasseja.


title: Saratovin kuvernementti

text: Väestöstä 89 % oli ortodokseja, 5,6 % protestantteja, 3,9 % muslimeja ja 1,4 % katolilaisia.


title: Quilotoa

text: Quilotoa on sammunut tulivuoren kaldera Ecuadorissa Pujilí Cantonin alueella. Kaldera syntyi tulivuoren purkautuessa rajusti vuonna 1280. Purkauksessa syntyi pyroklastisia virtauksia ja lahareita, jotka kulkeutuivat Tyynellemerelle saakka. Purkauksen seurauksena tulivuori romahti, jolloin syntyi kaldera, joka nykyään on muuttunut kraatterijärveksi. Kraatteri on kolmen kilometrin levyinen ja 250 metriä syvä. Alue on nykyään suosittu turistikohde.


title: Vanoccio Biringuccio

text:
Vannoccio Biringuccio, joskus kirjoitettu myös muodossa Vannocio Biringuccio, (1480–noin 1539) oli italialainen metallurgi ja merkittävä iatrokemisti.
. Hänet tunnetaan parhaiten hänen metallien valmistusta ja käyttöä käsittelevästä vuonna 1540 julkaistusta kirjasta, "De la pirotechnia". Biringucciota pidetään yhtenä valimotekniikan isänä, koska "De la pirotechnia" on ensimmäinen painettu kirja todellisesta valimokäytännöstä. Se sisältää myös yksityiskohtia kaivostoiminnasta, malmien erottelusta ja useiden eri metallien erottamisesta, metalliseoksista kuten messinki ja yhdisteistä, joita käytettiin valimoissa sekä räjähteistä. Kirja julkaistiin 14 vuotta aikaisemmin kuin Georgius Agricolan "De re metallica". Urallaan hän oli vastuussa rautakaivoksista lähellä Sienaa ja myös sen kolikoista ja rahavarastoista. Hän vastasi Venetsian tykkivalimoista ja myöhemmin Firenzessä.
__notoc__
Kirja on vanhimpia säilyneitä renessanssiaikaisia teknisiä käsikirjoituksia ja on siten arvokas kirjallinen tietolähde tuon ajan teknisistä käytännöistä. Kirja julkaistiin vuonna 1540 Venetsiassa ja siitä on sen jälkeen tehty lukuisia uusinta painoksia. Kirja jakautuu kymmeneen opukseen, ja ne käsittelevät mineraaleja, puolimetalleja ja epämetallejasia aineita kuten (rikki) ja näiden mineraaleja, analysointia, sulatusta, kullan erottamista hopeasta, valamista (erityisesti tykkien ja kellojen) ja alkemiaaa. Kirjassa kuvataan tarkasti, kuinka valut tehdään ja samalla vältetään valuviat sekä kuinka muotit tehdään lopputuotteen mukaisiksi.
Biringuccio syntyi Sienassa. Hänen isänsä Paolo Biringuccio oli todennäköisesti arkkitehti jä hänen äitinsä oli Lucrezia di Bartolommeo Biringuccio. Vannoccio kastettiin 20. lokakuuta 1480.


title: Vanoccio Biringuccio

text: Vannoccio Biringuccio oli voimakkaan Petrucci-suvun päämiehen Pandolfo Petruccin seuralainen. Pandolfo palkkasi hänet metallurgiksi. Pandolfon kuuoltua Biringuccio säilytti siteet sukuun, pondolfon poika Borghese Petrucci piti hänet palkoillaan. Kuitenkin vuoden 1515 kansannousu pakotti Borghesen pakenemaan Sienasta ottaen Biringuccion mukaansa. Biringuccio matkusteli Italiassa ja vieraili Sisiliassa vuonna 1517.


title: Vanoccio Biringuccio

text: Vuonna 1523 Paavi Klemens VII aiheutti Petrucci-suvun virkaan palautuksen ja heidän mukanaan Biringuccio pystyi palaamaan karkotuksestaan. Vuonna 1524 Biringucciolle myönnettiin yksinoikeus salpietarin valmistukseen kaikkialla Siennassa. Tämä oli kuitenkin lyhytaikaista, sillä vuonna 1526 Sienalaiset kapinoivat jälleen ja karkottivat Petruccin suvun uudelleen. Suku yritti palata valtaan, mitä myös Biringuccio tuki, mutta se epäonnistui.


title: Vanoccio Biringuccio

text: Vuonna 1530 Sienaan syntyi rauhallisempi vaihe ja Biringuccio palasi. Hän oli kaupungin senaattori tammikuusta helmikuuhun 1531 ja osallistui useisiin projekteihin. Vuonna 1536 Rooman kirkko tarjosi hänelle työtä ja hänestä tuli Paavi valimon johtaja ja sotarvikkeiden hoitaja.


title: Vanoccio Biringuccio

text: Biringuccio kuoleman tarkkaa aikaa ja paikkaa ei tunneta, tiedetään vain vuonna 1539 päivätyn dokumentin mainitsevan hänen kuolemansa.


title: Alexander Lincolnilainen

text: Alexander Lincolnilainen (k. 1148) oli Lincolnin piispa Hän oli kanslerin ja Salisburyn piispan Roger Salisburylaisen veljenpoika. Ollessaan Salisburyn arkkidiakoni hänen sanotaan koonneen anglonormanninkielisen lakisanakirjan.


title: Alexander Lincolnilainen

text: Alexanderin veli David oli Buckinghamin arkkidiakoni. Muita sukulaisia olivat Adelelm ja Elyn piispa Nigel.


title: Alexander Lincolnilainen

text: Alexander vihittiin piispaksi Canterburyssa 22.7.1123. Hän kuoli vuonna 1148 ennen helmikuun 25. päivää, jolloin hänet haudattiin Lincolnissa.


title: Bessarabian kuvernementti

text: Bessarabian kuvernementti (, , ) oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa nykyisen Moldovan ja Ukrainan alueella.


title: Bessarabian kuvernementti

text: Kuvernementin pinta-ala oli 45 629,9 neliökilometriä. Asukkaita oli 1 935 412 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Kišinjov (Chișinău, 108 483 asukasta vuonna 1897).


title: Bessarabian kuvernementti

text: Bessarabia liitettiin Venäjään vuonna 1812. Vuonna 1828 muodostettiin Bessarabian alue, joka vuonna 1873 muutettiin kuvernementiksi.


title: Bessarabian kuvernementti

text: Kuvernementtiin kuului kahdeksan kihlakuntaa, joiden keskuspaikkoja olivat Akkerman (nykyinen Bilhorod-Dnistrovskyi), Beltsy (Bălți), Bendery (Bender), Hotin (H'otyn), Izmail (Izmajil), Kišinjov (Chișinău), Orgejev (Orhei) ja Soroki (Soroca).


title: Bessarabian kuvernementti

text: Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 47,6 % moldovalaisia ja romanialaisia, 19,6 % ukrainalaisia, 11,8 % juutalaisia, 8,0 % venäläisiä, 5,3 % bulgarialaisia, 3,1 % saksalaisia ja 2,9 % turkkilaisia (gagauzeja). Juutalaiset asuivat erityisesti kaupungeissa, ja esimerkiksi Baltissa, Chișinăussa, H'otynissa, Orheissa ja Sorokassa he olivat vuonna 1897 suurin etninen väestöryhmä (noin puolet kaupunkiväestöstä juutalaisia).


title: Bessarabian kuvernementti

text: Kuudessa kihlakunnista suurinta kielellistä väestöryhmää edustivat moldovalaiset tai romanialaiset (neljässä kihlakunnassa he olivat enemmistönä), kahdessa ukrainankieliset (yhdessä enemmistönä).


title: Bessarabian kuvernementti

text: Tärkeimpiä elinkeinoja olivat maatalous, viininviljely ja karjanhoito.


title: Bessarabian kuvernementti

text: Ensimmäisen maailmansodan jälkeen entisen Bessarabian kuvernementin alue liitettiin Romaniaan, mutta Neuvostoliitto valtasi sen vuonna 1940, jolloin sen pääosasta muodostettiin Moldavian sosialistinen neuvostotasavalta


title: Rudy Gay

text: Rudy Carlton Gay Jr. (s. 17. elokuuta 1986 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja maailmanmestari, joka on pelannut NBA:ssa vuodesta 2006 lähtien. Hän edustaa kaudella 2017–2018 San Antonio Spursia. Aiemmin hän on edustanut Memphis Grizzliesiä, Toronto Raptorsia ja Sacramento Kingsiä.


title: Rudy Gay

text: Pienenä laitahyökkääjänä pelaavan Gayn varasi NBA:han kahdeksannella vuorolla Houston Rockets, joka myi Gayn pelioikeudet vaihtokaupassa Memphis Grizzliesille. Kaudella 2006–2007 Gay valittiin . Hän edusti Grizzliesiä kuusi ja puoli kautta, ja hänellä oli joukkueen paras pistekeskiarvo näistä kolmella (kausina 2007–2008, 2008–2009 ja 2011–2012)


title: Rudy Gay

text: Tammikuussa 2013, kesken kauden 2012–2013, Gay siirtyi yhdessä keskushyökkääjä Hamed Haddadin kanssa Toronto Raptorsiin pelaajakaupassa, jossa Grizzlies sai vaihdossa pelintekijä José Calderónin, laitahyökkääjä Ed Davisin ja toisen kierroksen varausvuoron sekä rahallisen korvauksen. Calderón siirtyi vielä samana päivänä Detroit Pistonsiin, josta Grizzlies sai laitahyökkääjät Austin Dayen ja Tayshaun Princen. Joulukuussa 2013 Gay myytiin Sacramento Kingsiin. Lähes koko kevätkauden 2017 Gay oli poissa kentiltä akillesjännevamman takia, ja heinäkuussa 2017 hän teki sopimuksen San Antonio Spursin kanssa.


title: Rudy Gay

text: Gay on pelannut myös Yhdysvaltain maajoukkueessa, jossa hän on voittanut maailmanmestaruuden Turkin vuoden 2010 sekä Espanjan vuoden 2014 kisoista.


title: Kadonnut maailma (vuoden 2001 elokuva)

text: Kadonnut maailma on brittiläinen BBC:n tuottama kaksiosainen televisioelokuva vuodelta 2001. Se perustuu Arthur Conan Doylen kirjaan "Kadonnut maailma" vuodelta 1912. Elokuva kuvattiin Uuden-Seelannin länsirannikolla. Siinä Bob Hoskinsin esittämä tiedemies johtaa tutkimusretkikuntaa, joka löytää eläviä dinosauruksia Etelä-Amerikasta. Elokuva julkaistiin myöhemmin yksiosaisena DVD:llä.


title: Riley Armstrong

text: Riley Armstrong (s. 8. marraskuuta 1984 Lloydminster, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan sekä Pohjois-Amerikassa että Euroopassa. Pohjois-Amerikassa hän pelasi pääosin AHL- ja ECHL-sarjoissa, mutta hän pääsi myös kahteen NHL-otteluun San Jose Sharksissa. Euroopassa Armstrong pelasi KHL:ssä, Saksan DEL- ja DEL2-liigoissa, SM-liigassa sekä Ruotsin Allsvenskanissa.


title: Riley Armstrong

text: Armstrong pelasi juniorijääkiekkoa SMHL:n Yorkton Terriersissä kaudella 2001–2002. Hän pelasi kauden 2002–2003 WHL:n Kootenay Icessä. Hän siirtyi kaudeksi 2003–2004 Everett Silvertipsiin, joka valitsi hänet laajennusvaraustilaisuudessa. Armstrong oli kaudella Everettin paras pistemies pisteillä 18+26=44.


title: Riley Armstrong

text: Syyskuussa 2004 Armstrong teki vapaana agenttina pelaajasopimuksen NHL-joukkue San Jose Sharksin kanssa. Hän pelasi seuraavat kaksi kautta kuitenkin kokonaan AHL:n Cleveland Baronsissa. Kaudella 2006–2007 Cleveland muutti ja joukkueen uudeksi nimeksi tuli Worcester Sharks. Kaudella 2008–2009 Armstrong oli tehopisteillä 25+17=42 Worcesterin paras maalintekijä. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 29. marraskuuta 2008 Phoenix Coyotesia vastaan. Armstrong pelasi kauden aikana myös toisen NHL-ottelun.


title: Riley Armstrong

text: Armstrong siirtyi heinäkuussa 2009 vapaana agenttina Calgary Flamesiin. Hän pelasi kauden alun Calgaryn AHL-joukkue Abbotsford Heatissa. Calgary myi hänet maaliskuun 2010 siirtotakarajalla Detroit Red Wingsiin, josta se sai vaihdossa puolustaja Andy Delmoren. Armstrong pelasi loppukauden AHL:n Grand Rapids Griffinsissä. Marraskuussa 2010 hän pelasi kaksi ottelua ECHL:n Utah Grizzliesissa, josta siirtyi samassa kuussa KHL:n kazakstanilaiseen Barys Astanaan. Joulukuun 2010 lopussa Armstrong teki loppukauden mittaisen sopimuksen Saksan DEL-liigan Augsburger Pantherin kanssa.


title: Riley Armstrong

text: Marraskuussa 2011 Armstrong teki sopimuksen ECHL-joukkue Elmira Jackalsin kanssa. Hän pelasi kuukauden koeaikasopimuksella AHL-joukkue Binghamton Senatorsissa, mutta ei tehnyt varsinaista pelaajasopimusta seuran kanssa. Joulukuussa 2011 Armstrong teki loppukauden 2011–2012 kattavan sopimuksen SM-liigajoukkue Saimaan Pallon kanssa. Sopimukseen kuului kahden viikon koeaika. Hän sai sopimuksen, mutta miehen pelit loppuivat jo helmikuussa 2012 molemmissa jaloissa olleen penikkataudin vuoksi. Hän ehti pelata joukkueessa 12 ottelua tehoin 3+2=5.


title: Riley Armstrong

text: Kauden 2012–2013 Armstrong pelasi pääosin ECHL:n Utah Grizzliesissä ja kaksi ottelua lainalla AHL-seura Hamilton Bulldogsissa. Grizzliesissä hän pelasi 38 ottelua ja teki niissä 37 pistettä. Grizzliestä Armstrong siirtyi Saksan DEL2-liigan EV Landshutissa, jossa teki peräti 64 pistettä 45 ottelussa.


title: Riley Armstrong

text: Pelattuaan yhden kauden Ruotsin Allsvenskanin HC Vita Hästenissä Armstrong palasi DEL2-liigaan, kun hän teki sopimuksen Heilbronner Falkenin kanssa.


title: Riley Armstrong

text: Armstrong teki kaudeksi 2015–2016 sopimuksen Utah Grizzliesin kanssa. Hänen sopimuksensa purettiin kuitenkin ennen kauden alkua, ja Armstrong siirtyi toiseen ECHL-joukkueeseen Reading Royalsiin. Kauden lopulla hänet kaupattiin ECHL:n Tulsa Oilersiin. Pari päivää tämän jälkeen Armstrong ilmoitti lopettavansa uransa.


title: Riley Armstrong

text: Lopetettuaan pelaajauransa Armstrong jatkoi elämäänsä jääkiekon parissa. Kaudella 2016–2017 hän aloitti Wheeling Nailersin apulaisvalmentajana.


title: Riley Armstrong

text: Armstrongin vahvuudet olivat aggressiivisessa pelityylissä ja suoraviivaisuudessa.


title: Riley Armstrong

text: Armstrongin veli on jääkiekkoilija Colby Armstrong.


title: Orjolin kuvernementti

text: Orjolin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1796–1928. Sen pinta-ala oli 46 728 neliökilometriä. Asukkaita oli 2 033 800 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Orjolin kaupunki.


title: Orjolin kuvernementti

text: Kuvernementtiin kuului vuodesta 1802 lähtien 12 kihlakuntaa, joiden keskuspaikat olivat Brjansk, Bolhov, Dmitrovsk, Jelets, Karatšev, Kromy, Livny, Maloarhangelsk, Mtsensk, Orjol, Sevsk ja Trubtševsk. Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 99,0 % venäläisiä.


title: Orjolin kuvernementti

text: Brjanskin, Karatševin, Sevskin ja Trubtševskin kihlakunnat liitettiin vuonna 1920 uuteen Brjanskin kuvernementtiin. Aikaisemmin Tulan kuvernementtiiin kuulunut Novosilin kihlakunta yhdistettiin Orjolin kuvernementtiin vuonna 1925. Kuvernementti lakkautettiin vuonna 1928, ja sen alue liitettiin Keskiseen mustanmullan alueeseen.


title: Lecco

text: Lecco on noin 50 000 asukkaan kaupunki Pohjois-Italiassa, Lombardian maakunnassa. Kaupunki on Leccon maakunnan pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Comojärven kaakkoiskulmassa, noin 50 kilometriä Milanon kaupungista. Kaupungin takana nousevat Bergamon Alpit. Lecco on tunnettu erityisesti Alessandro Manzonin teoksesta "Kihlautuneet", jonka tapahtumat sijoittuvat osaksi 1600-luvun Leccoon ja joka on yksi italialaisen kirjallisuuden tärkeimmistä klassikoista.


title: Lecco

text:
Arkeologiset löydökset ovat osoittaneet, että kaupungin paikalla on ollut kelttiläinen yhdyskunta ennen Antiikin roomalaisten aikaa. Otto I Suuri asui pitkään alueella. Hänen jälkeen alueen otti haltuunsa kirkko, jonka hallintaa yritettiin vuosien kuluessa murtaa. Toisen maailmansodan aikana kaupunki tunnettiin Italian vastarintaliikkeen keskuksena.
Lecco sijaitsee Milanosta Tiranoon johtavan rautatien varrella. Milanoon kulkevat sekä alueelliset taajamajunat että Milanon paikallisjunalinja S8. Lisäksi kaupungista on junayhteydet Bergamoon ja Comoon sekä Brianzan kukkuloiden kautta kulkeva paikallisjunayhteys Milanoon.


title: Lecco

text: Moottoritiemäinen valtatie SS 36 Milanon ja Valtellinan laakson välillä alittaa kaupungin keskustan tunnelissa.


title: Lecco

text: Lähin lentokenttä on Orio al Serion lentoasema Bergamossa.


title: Lecco

text: Calcio Lecco 1912 pelaa Italian Lega Pro II -divisionaa jalkapallossa. Kaupunki ja sen ympäristö on tunnettu alue maantiepyöräilyn harjoittelu- ja kilpailuteistä.Leccon kaupungin asukkaat ovat suurimmaksi osaksi italialaista syntyperää. Leccossa asuu 97 eri maan kansalaista.


title: Natalia Kills

text: Natalia Keery-Fisher (s. 15. elokuuta 1986 Bradford, Englanti), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Natalia Kills, on englantilainen laulaja-lauluntekijä. Hän on tehnyt musiikkia muun muassa LMFAO -yhtyeen kanssa. Hän julkaisi ensimmäisen singlensä 2005 ja albumin "Perfectionist" maaliskuussa 2011.


title: Maitiaiset

text: Maitiaiset ("Leontodon") on asterikasvien ("Asteraceae"), aiemmin sikurikasveihin ("Cichoriaceae"), heimoon kuuluva keltakukkainen kasvisuku. Siihen kuuluu 45–50 maitiaisnesteellistä, vanallista, mykerökukallista ruohokasvia. Suvun lajien alkuperäinen levinneisyysalue on Euraasiassa.


title: Maitiaiset

text: Maitiaisia on tavattu Suomesta kolme luonnonvaraista lajia. Syysmaitiainen on hyvin yleinen melkein koko maassa. Kesämaitiainen kasvaa Etelä- ja Itä-Suomessa, yleisenä itäisimmissä maakunnissa. Lisäksi juovamaitiaista on havaittu satunnaistulokkaana.


title: Lisbet Puttonen

text: Lisbet Puttonen (s. 1970) on suomalainen poliitikko, joka on toiminut vapauspuolueen (VP) puheenjohtajana lokakuusta 2011 lähtien vuoteen 2013. Hän toimii myös Kaarinan kaupungin varavaltuutettuna. Koulutukseltaan Puttonen on valtiotieteiden maisteri ja liiketalouden tradenomi. Hän on työskennellyt Nokialla ja Helsingin yliopiston hallinnossa kehittämisosastolla. Aikaisemmin Puttonen oli SDP:n jäsen, mutta siirtyi vuonna 2011 vapauspuolueeseen sitoutumattomana.


title: Lisbet Puttonen

text: Joulukuussa 2016 Puttonen tuomittiin yli neljän vuoden vankeusrangaistukseen tapon yrityksestä, hänen puukotettuaan sohvalla maannutta miestä.


title: Berliinin–Brandenburgin metropolialue

text: Berliinin–Brandenburgin metropolialue (, tunnetaan myös nimellä "Hauptstadtregion Berlin-Brandenburg" eli "Pääkaupunkiseutu Berliini-Brandenburg") on yksi Saksan yhdestätoista virallisesta metropolialueesta. Se käsittää Berliinin osavaltion sekä sen ympärillä sijaitsevan Brandenburgin osavaltion. Alueella asui vuonna 2009 noin kuusi miljoonaa asukasta.


title: Berliinin–Brandenburgin metropolialue

text: Metropolialueen infrastruktuuria kehitetään voimakkaasti Schönefeldin lentoaseman laajennuksen myötä, kun siitä tulee Berliini-Brandenburgin lentoasema.


title: Ulla-Maija Vikman

text:
Ulla-Maija Vikman (s. 11. lokakuuta 1943 Oulu) on suomalainen tekstiilitaiteilija ja muotoilija.
Vikmanin vanhemmat ovat ylimetsänhoitaja Askal Vikman ja Maija Vikman (s. Huotari). Hän valmistui teolliseksi muotoilijaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1968 ja sen jälkeen tekstiilitaiteilijaksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1974. Taiteilijanuransa alkuvaiheissa Vikman toimi muotoilijana muun muassa Riihimäen Lasi Oy:ssä. Sittemmin hän on kuitenkin suuntautunut nimenomaan tekstiilitaiteeseen.


title: Ulla-Maija Vikman

text: Vikmanin tekstiilitaideteokset on tehty useimmiten viskoosilangoista, jotka hän värjää tekstiiliväreiillä kahteen tai kolmeen kertaan. Yläosastaan kiinnitetyt langat putoavat vapaasti tilaan ja muodostavat vaihtelevan väripinnan, jossa eriväriset kuidut liikkuvat ilmavirrassa. Pinnan kolmiulotteisuus, säikeitten liike ja valon heijastukset synnyttävät teoksiin monia sävyjen vaihteluita. Teokset ovat muutoin varsin vähäeleisiä ja perustuvat yksinkertaisiin viivojen ja värialueiden sommitelmiin. Pääasialliseksi materiaalikseen Vikman on valinnut viskoosin, koska sillä on hyvät valonheijastusominaisuudet ja hän saa värjätyt kuitunsa suorastaan hohtamaan valossa.


title: Ulla-Maija Vikman

text: Ornamo valitsi Vikmanin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi vuonna 1992. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.


title: Zieven oireyhtymä

text: Zieven oireyhtymä on alkoholimaksasairauteen liittyvä oireisto, jonka tunnusmerkkeihin kuuluvat ikteerisyys, hyperlipidemia ja hemolyyttinen anemia. Tila on kuvattu ensimmäistä kertaa vuonna 1958. Se on nimetty kliinikko Leslie Zieven (1915–2000) mukaan. Sen yhteydessä esiintyy myös vatsakipua, ja se on tavallista yleisempi keski-ikäisillä miehillä.


title: Maarit Pyökäri

text: Maarit Pyökäri (s. 1951 Piikkiö) on suomalainen teatterinjohtaja ja ohjaaja. Hän on koulutukseltaan logonomi.


title: Maarit Pyökäri

text: Pyökäri opiskeli yliopistossa kirjallisuutta, lehdistöoppia, tiedotusta ja filosofiaa, mutta teatteri veti hänet puoleensa. Hän oli Turun ylioppilasteatterin ohjaajana vuosina 1976–1978 ja sen jälkeen Työväen Näyttämöiden Liiton koulutusohjaaja 1979–1981. Salon teatterissa hän oli teatterinjohtajana vuosina 1981–1985 ja Rovaniemen kaupunginteatterissa ohjaajana vuosina 1985–1987.


title: Maarit Pyökäri

text: Vuonna 1987 Pyökäri valittiin Rauman Kaupunginteatterin johtajaksi, jona hän toimi vuoteen 1994 saakka. Sen jälkeen hän oli Oulun kaupunginteatterin johtaja vuosina 1995–2000. Kahden johtajapestin jälkeen hän toimi vuodet 2000–2007 vapaana ohjaajana, jolloin hän työskenteli useiden eri teatteriryhmien kanssa sekä muun muassa Tampereen Teatterikesän taiteellisena johtajana vuosina 1999–2003. Hän on ollut myös valtion näyttämötaidetoimikunnan puheenjohtajana vuosina 2001–2003.


title: Maarit Pyökäri

text: Vuonna 2007 Pyökäri valittiin Lahden kaupungin teatterinjohtajan virkaan, jossa hän oli vuoteen 2013 saakka. Pyökäri on ollut vuodesta 2008 lähtien myös Suomen Teatterit ry:n hallituksen jäsen. 1. elokuuta 2013 Pyökäri aloitti Tampereen Työväen Teatterin taiteellisena johtajana. Hän on ilmoittanut jäävänsä eläkkeelle 1. syyskuuta 2018.


title: Pongal

text: Pongal on tamilien tammikuinen sadonkorjuujuhla, jonka aikana lehmille ja teurashärille syötetään juuri korjattua riisiä. Juhlassa järjestetään härkätaistelun muunnos, jossa nuoret mieshenkilöt koittavat poimia rupian seteleitä raivostuneen härän sarvista.


title: Alkoholikardiomyopatia

text: Alkoholikardiomyopatia on dilatoivan kardiomyopatian eli laajentavan sydänlihassairauden muoto. Se voidaan todeta henkilöllä, jolla on liialliseen alkoholinkäyttöön viittaavia löydöksiä, sydämen vajaatoiminta ja dilatoivaa kardiomyopatiaa tukevaa näyttöä. Monet raportit viittaavat siihen, että naiset ovat miehiä alttiimpia alkoholin kardiotoksisille vaikutuksille. Lähinnä alkoholikardiomyopatiaa tavataan vähintään keski-ikäisillä henkilöillä; se on harvinaisempi alle 40-vuotiailla.


title: Alkoholikardiomyopatia

text: Jos alkoholikardiomyopatiaan sairastunut lopettaa alkoholinkäytön kokonaan, sydämen toiminta saattaa parantua huomattavasti ja toisinaan normalisoitua täysin. Erään tutkimuksen perusteella alkoholin väärinkäyttäjillä, jotka ovat joutuneet sairaalahoitoon pelkän kardiomyopatian takia, on korkeampi kirroosiriski kuin alkoholin väärinkäyttäjillä, joilla ei ole sydänsairautta.


title: Alkoholikardiomyopatia

text: Tyypillisimmät alkoholikardiomyopatian oireet ovat dyspnea, ortopnea ja paroksysmaalinen nokturnaalinen dyspnea.


title: Sormustinkukat

text: Sormustinkukat ("Digitalis") on ratamokasveihin ("Plantaginaceae"), aiemmin naamakukkaiskasveihin ("Scrophulariaceae"), sijoittuva kasvisuku. Sen monet lajit ovat erittäin myrkyllisiä. Sukuun kuuluu 20–25 kookasta ruohovartista kasvia. Kukintona on pitkä, yleensä toispuolinen latvaterttu. Esimerkiksi rohtosormustinkukan kukat ovat muodoltaan tyypillisesti sormustinmaisia.


title: Puri

text: Puri () on pyhiinvaelluskaupunki Odishan osavaltiossa Intiassa. Kaupunki sijaitsee Bengalinlahden rannalla noin 60 kilometriä etelään Bhubaneswarista, osavaltion pääkaupungista. Kesä–heinäkuussa kaupungissa järjestetään vuotuinen hindujuhla Ratha Yatra, jota vietetään Jagannath-jumalan kunniaksi. Juhlan aikana kaupunkiin matkustaa kymmeniä tuhansia vieraita.


title: Puri (leipä)

text: Puri (poori, boori, (pūḍī), (pūri), (pūrī), , (pūri), (pūri), (luchi/puri)) on öljyssä kypsennetty leipä, jota muun muassa Intian niemimaalla valmistetaan.


title: Offline-selain

text: Offline selain on verkkoa käyttävä ohjelma joka pystyy automaattisesti hakemaan mm. nettisivuja tietokoneelle sitä varten että niitä myöhemmin katsotaan offline tilassa. Automaattisen haun voi asettaa rekursiiviseksi halutulla syvyystasolla n, jossa alkusivulta haetaan sivuja korkeintaan n linkin takaa.


title: Let My People Go!

text: Let My People Go ! on ranskalais-suomalainen komedia, joka on kuvattu osittain Suomessa ja osittain Pariisissa.


title: Let My People Go!

text: Ruben (Nicolas Maury) asuu Oulussa, kaukana Pariisista. Postia vihellellen kantavalla ranskalaisella on komea avopuoliso Teemu (Jarkko Niemi) ja asiat aika hyvin, kun perinteistä kiinni pitävä, kaikki kliseet täyttävä juutalainen suku on jäänyt taakse. Eräänä päivänä kirjattua lähetystä toimittaessaan Ruben joutuu pulaan. Vastaanottaja Tiilikainen (Kari Väänänen) kieltäytyy yllättäen paketista ja saa sairauskohtauksen. Rahalähetys jää hysteerisen Rubenin käteen. Kotona herää paniikki mahdollisesta rikoksesta, ja lopulta miespolo pakenee Pariisiin, jossa perhe odottaa (mm. Carmen Maura). ("Kalle Kinnunen / HIFF")


title: Riukiunpöllönen

text: Riukiunpöllönen ("Otus elegans") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Japanissa, Filippiineillä ja Taiwanilla. Se on hävinnyt kokonaan Kitadaiton saarelta, joka on lähes kauttaaltaan viljelyksessä, mikä kuvastaa sen uhanalaisuutta.


title: Riukiunpöllönen

text: Se painaa 124 g. Se on väriltään ruosteenruskea, ja sillä on ruskea naamakiehkura jossa on kanelinruskea reunus. Nokka on harmaanvihreä ja silmät keltaiset.


title: Riukiunpöllönen

text: Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat alueet. Sen uhkana on maanviljelyn ja puunkaadon aiheuttama elinpiirien supistuminen.


title: Kitadaitō

text: Kitadaitō (myös Kita Daitō tai Kita-Daitō) on Japanin Daitosaariin kuuluva Tyynenmeren saari. Siellä on Kitadaitō-niminen kylä. Saari kuuluu hallinnollisesti Shimajirin alueeseen Okinawan prefektuurissa.


title: Kitadaitō

text: Kitadaitōon on 400 kilometriä lähimmältä suurelta asutulta maa-alueelta. Ruoka tuodaan sinne suunnilleen kerran viikossa veneellä. Saarella ei ole hiekkarantoja eikä satamaa, johon pääsisi veneellä; veneet jätetään merelle ja tuodaan satamaan nosturilla. Huhtikuussa 1971 saarelle valmistui Kitadaiton lentoasema pelastuslentojen laskeutumista varten.


title: Kitadaitō

text: Saari oli asumaton Meiji-kaudelle saakka, jolloin sinne tuli asukkaita muualta Japanista.


title: Lapinlahden Luistin -89

text: Lapinlahden Luistin -89 (lyh. LL-89) on Lapinlahden kunnasta Pohjois-Savosta kotoisin oleva jääurheiluun erikoistunut seura, jonka lajeja ovat jääkiekko, kaukalopallo, ringette ja taitoluistelu. Seuran kotihallina toimii Lapinlahden jäähalli. Ringeten SM-sarjassa LL-89 on voittanut ringeten Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa, vuosina 2002, 2003, 2009, 2010, 2012, 2013, 2014 ja 2018. LL-89 on myös voittanut ringeten seurajoukkueiden maailmanmestaruuden, Turussa pelatussa kuuden joukkueen turnauksessa 2011. Vuosina 2014–2016 ringettejoukkue pelasi kaksi kautta jääkiekon naisten Mestiksessä, josta teki paluun ringetteen. Kauden 2016–2017 joukkue pelasi ringeten Ykkössarjassa ja nousi kauden päätteeksi SM-sarjaan.


title: Lapinlahden Luistin -89

text: Miesten jääkiekkojoukkue pelaa II-divisioonassa.


title: Vitali Tseškovski

text: Vitali Valerianovitš Tseškovski (; 25. syyskuuta 1944 Omsk, Neuvostoliitto – 24. joulukuuta 2011) oli venäläinen shakin kansainvälinen suurmestari ja entinen Neuvostoliiton mestari.


title: Vitali Tseškovski

text: Tseškovski sai kansainvälisen mestarin tittelin 1973 ja suurmestarin 1975.


title: Vitali Tseškovski

text: Tseškovski on aatelista puolalaista sukujuurta. Suku on kotoisin Volyniasta.


title: Sininen laguuni

text: Sininen laguuni on Randal Kleiserin vuonna 1980 ohjaama romanttinen seikkailudraama, joka perustuu Henry De Vere Stacpoolen samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät 14-vuotias Brooke Shields ja 18-vuotias Christopher Atkins. Elokuvan alkuperäisen musiikin on säveltänyt Basil Poledouris.


title: Sininen laguuni

text: Elokuva oli taloudellinen menestys, mutta Brooke Shields sai roolistaan historian ensimmäisen huonoimman naispääosan Razzie-palkinnon. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan "Paluu siniselle laguunille" (1991).


title: Sininen laguuni

text: Kaksi nuorta serkusta, Emmeline (Brooke Shields) ja Richard Lestrange (Christhoper Atkins), ovat matkalla Tyynen valtameren yli San Franciscoon. Laivalla syttyy kuitenkin tulipalo, ja sekasorrossa Emmeline ja Richard joutuvat eroon huoltajastaan Arthur Lestrangesta (William Daniels). Lapset hyppäävät pieneen veneeseen ja heidän mukaansa tulee laivan huonotapainen kokki Paddy Button (Leo McKern).


title: Sininen laguuni

text: Kolmikko haaksirikkoutuu paratiisisaarelle, missä Paddy opettaa heitä selviämään. Pian löytämästään alkoholitynnyristä itsensä humalaan juonut Paddy kuolee hukkumalla ja lapset jäävät oman onnensa nojaan.


title: Sininen laguuni

text:
Vuosia kuluu eikä saaren tuntumaan osu yhtäkään pelastavaa laivaa. Lapset kasvavat, ja kokevat murrosiän kehityksen.
Lopulta kun laiva menee ohi Emmeline ei sytytä tulta merkiksi, koska ei halua pois saarelta. Tämä aiheuttaa riidan nuorten välille.


title: Sininen laguuni

text: Nuoret rakastuvat toisiinsa ja aikanaan Emmeline synnyttää – vanhempien suureksi yllätykseksi, sillä ilman aikuisia kasvaneina he eivät tienneet lisääntymisestä – pojan, jonka he nimeävät Paddyksi.


title: Sininen laguuni

text: Nuoret eivät enää halua pois saarelta ja eivät yritä herättää ohimenevän laivan huomiota. Laivassa on Richardin isä Arthur Lestrange. Hän näkee savessa kieriskelleet nuoret kaukoputkella, mutta luulee heitä alkuasukkaiksi.


title: Sininen laguuni

text: Erinäisten vastoinkäymisten seurauksena he joutuu ajelehtimaan pelastusveneessä ilman airoja. Kun Emmeline ja Richard huomaavat Paddyn syöneen myrkyllisiä marjoja, hekin päätyvät epätoivossaan syömään niitä. Jonkin aikaa myöhemmin Arthur Lestrangen johtama etsintäretkikunta löytää veneen ja tajuttoman perheen, mutta laivan kapteenin mukaan he eivät ole kuolleet vaan unessa.


title: Sininen laguuni

text: Elokuvaa kuvattiin Jamaikalla sekä Fidžillä yksityisomisteisella Nanuya Levun saarella. Sinisen laguunin kohtaukset kuvattiin Champagne Bayssa, Vanuatulla. Elokuvan kasvillisuus ja eläimistö on siis peräisin monelta mantereelta. Kun herpetologi John Gibbons katsoi elokuvan, hän huomasi Fidžisaarilla kuvattujen leguaanien olevan ennestään tieteelle tuntemattomia. Hän matkusti kuvauspaikkana toimineelle saarelle ja löysi uuden leguaanilajin ("Brachylophus vitiensis") vuonna 1981.


title: Sininen laguuni

text: Elokuvan lisämateriaaleissa kerrotaan, että monet alaikäisen Brooke Shieldsin alastonkohtauksista toteutettiin käyttäen vanhempia sijaisnäyttelijöitä, kuten elokuvan stunttikoordinaattori Kathy Troutt ja delfiinikouluttaja. Yläosattomissa kohtauksissa Shieldsin hiukset liimattiin kiinni hänen rintoihinsa.


title: Sininen laguuni

text: "VideoHound's Golden Movie Retriever" pitää "Sinistä laguunia" turhana ja älyllisesti loukkaavana uudelleenfilmatisointina vuoden 1948 elokuvasta (suomeksi "Sininen laguuni" tai "Kultainen laguuni"). Elokuva saa 1–4 tähden sijasta huonoimmille elokuville varatun arvion ”Woof!”. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvan toimivan lähinnä eksoottisten kuvauspaikkojensa mainosfilminä ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.


title: Jeniseiskin kuvernementti

text:
Jeniseiskin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1822–1925. Sen pinta-ala oli 1 962 858 neliökilometriä. Asukkaita oli 570 200 henkeä (vuonna 1897).
Siperian kuvernementtiiin kuulunut Jeniseiskin provinssi perustettiin vuonna 1724. Vuonna 1764 se liitettiin vasta perustettuun Irkutskin kuvernementtiin. Myöhemmin provinssi jaettiin Irkutskin, Tobolskin ja Kolyvanin kuvernementtien kesken. Vuodesta 1797 lähtien alue kuului jälleen Tobolskin ja vuodesta 1804 Tomskin kuvernementtiin. Vuonna 1822 perustetun Jeniseiskin kuvernementin hallinnolliseksi keskukseksi tuli Krasnojarsk.


title: Jeniseiskin kuvernementti

text: Kuvernementtiin kuului viisi piirikuntaa (vuodesta 1879 kihlakuntaa): Atšinsk, Jeniseisk, Kansk, Krasnojarsk ja Minusinsk. Jeniseiskin piirikunta käsitti myös Turuhanskin aluepiirin. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan kuvernementin asukkaista 83,0 % oli venäläisiä, 7,7 % tataareja, 3,8 % ukrainalaisia ja 1,0 % puolalaisia. Pieniä alkuperäiskansoja olivat evenkit, nenetsit ja selkupit.


title: Jeniseiskin kuvernementti

text: Syrjäiseen kuvernementtiin karkoitettiin valtiojohdon kannalta hankalia poliittisia henkilöitä jo Venäjän imperiumin aikana. Esimerkiksi Neuvostoliiton ensimmäiset johtohahmot - Vladimir Lenin vuosina 1897–1900 (Šušenskojen kylä, Шу́шенское) ja Josif Stalin vuonna 1903 (Turuhanskin kylä) - olivat karkoitettuna kuvernementin alueelle.


title: Voronežin kuvernementti

text: Voronežin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1725–1928. Sen pinta-ala oli 1900-luvun alussa 65 898 neliökilometriä. Asukkaita oli 2 531 300 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Voronežin kaupunki.


title: Voronežin kuvernementti

text: Vuonna 1708 perustetun Asovan kuvernementin hallinnollinen keskus siirrettiin vuonna 1715 Voronežiin. Vuonna 1725 se nimettiin Voronežin kuvernementiksi. Vuonna 1779 kuvernementti muutettiin käskynhaltijakunnaksi ja vuonna 1796 jälleen kuvernementiksi.


title: Voronežin kuvernementti

text: Voronežin kuvernementti rajoittui pohjoisessa Orjolin ja Tulan kuvernementteihin, idässä Saratovin kuvernementtiin, etelässä Donin kasakoiden alueeseen ja Harkovan kuvernementtiin sekä lännessä Kurskin kuvernementtiin. Vuodesta 1824 lähtien siihen kuului 12 kihlakuntaa: Birjutš, Bobrov, Bogutšar, Korotojak, Nižnedevitsk, Novohopjorsk, Ostrogožsk, Pavlovsk, Valuiki, Voronež, Zadonsk ja Zemljansk. Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 63,3 % venäläisiä ja 36,2 ukrainalaisia. Tärkein elinkeino oli maanviljely..


title: Voronežin kuvernementti

text: Voronežin, Kurskin, Orjolin ja Tambovin kuvernementit yhdistettiin vuonna 1928 Keskiseksi mustanmullan alueeksi.


title: Johann Heinrich Schulze

text: Johann Heinrich Schulze (joskus myös muodossa Schultz) (12. toukokuuta 1687 – 10. lokakuuta 1744) oli saksalainen professori ja yleisnero kotoisin Magdeburgin herttuakunnan Colbitzista.


title: Johann Heinrich Schulze

text: Schulze opiskeli lääketiedettä, kemiaa, filosofiaa ja teologiaa, ja hänestä tuli Altdorfin ja Hallen yliopiston anatomian ja monen muunkin aineen professori.


title: Johann Heinrich Schulze

text:
Schulze tunnetaan parhaiten hopeasuoloja koskevasta löydöstään. Hän havaitsi, että hopeakloridi ja hopeanitraatti tummenevat valon vaikutuksesta ja että ilmiötä voidaan käyttää vangitsemaan hetkellisiä valotettuja kuvia.
Vuonna 1724 tekemässään kokeessa hän havaitsi, että hopean ja liitukiven sekoitus heijastaa vähemmän kuin tummunut hopea. Vaikka havainto ei tuottanut keinoa säilöä kuvaa, sillä hopeasula jatkaa tummumista valossa, löytö oli perustana aiheen jatkotutkimuksille.


title: Johann Heinrich Schulze

text: Joseph Nicéphore Niépce teki osittain pysyviä kuvia hopeasuolalla vuonna 1816. Ensimmäisen pysyvän valokuvan teki hieman myöhemmin Henry Fox Talbot. Muita alan tutkijoita ovat olleet Thomas Wedgwood ja Sir Humphry Davy.


title: Kolmipyrstöt

text: Kolmipyrstöt (Lobotidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä valtameristä.


title: Kolmipyrstöt

text: Kolmipyrstöjen heimoon kuuluvien lajien määrä vaihtelee eri lähteissä. Heimoon kuuluu ainakin kaksi lajia suvussa "Lobotes": kolmipyrstö ("Lobotes surinamensis") ja "Lobotes pacificus". Eräät lähteet katsovat heimoon kuuluvaksi ainoastaan yhden lajin ja toiset jopa neljä lajia. Toisinaan tiikerikalat (Datnioididae) luetaan kuuluvaksi kolmipyrstöjen heimoon, vaikka tällöin heimon monofyleettisyydestä ei ole täyttä varmuutta.


title: Kolmipyrstöt

text: Kolmipyrstöt ovat melko kookkaita kaloja, ja kolmipyrstö voi saavuttaa jopa metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan kolmipyrstöt ovat tukevia ja korkearuumiisia kaloja. Pitkä selkäevä ja peräevä ovat peräpäästään pyöristyneet ja lähes samankokoiset sekä lähekkäin olevat, mikä antaa vaikutelman kolmesta pyrstöstä.


title: Kolmipyrstöt

text: Kolmipyrstölajeja tavataan kaikista lämpimistä valtameristä, ja ainakin kolmipyrstö on kosmopoliitti laji. Ne ovat pääosin mereisiä lajeja, mutta niitä voi tavata myös murtovedestä. Nuoret kalat elävät usein mangrovea kasvavilla rannoilla. Erityisesti kolmipyrstöä kalastetaan ruuaksi ja sen liha on hyvänmakuista.


title: Arbetets Vänner i Sörnäs

text: Arbetets Vänner i Sörnäs rf on Helsingin Sörnäisten kaupunginosassa pitkään toiminut ruotsinkielinen kulttuuriyhdistys, joka on osa laajempaa Arbetets Vänner -yhdistysverkostoa. "Sörkän Vennuna" tunnettu yhdistyksen entinen toimitalo Hämeentiellä tuli 1900-luvun alkupuolella tunnetuksi suosittuna kokoontumispaikkana. Yhdistys ei enää toimi Sörnäisissä.


title: Arbetets Vänner i Sörnäs

text: Arbetets Vänner i Sörnäs perustettiin 4. marraskuuta 1894. Yhdistys on yksi "Arbetets Vänner" yhdistyksistä, joita perustettiin erityisesti 1890-luvulla porvarillisina vaihtoehtoina sosialistisille.


title: Arbetets Vänner i Sörnäs

text: Sörkän Vennu oli tunnettu tanssipaikka Helsingissä Hämeentiellä, siellä esiintyi muun muassa Dallapé-orkesteri. Hämeentien 3–5 oli pitkään yhdistyksen osoite. Ensimmäinen toimipaikka oli kuitenkin Villa Eko, mutta yhdistys muutti Hämeentielle alkuvuosina. Vuosina 1904–1925 tiloissa toimi kesäisin lastentarha. Vuonna 1920 Hämeentie 3 muutettiin kiinteistöosakeyhtiöksi Aktiebolaget Svenska Gården i Sörnäs. Omistajat olivat AV i Sörnäs yhdessä RKP:n naisjärjestön paikallisyhdistyksen, Svenska Kvinnoförbundet i Sörnäs:in kanssa. Tämä talo oli se joka tunnettiin "Sörkän vennuna". Yhdistykset ostivat myös viereisen kiinteistön Hämeentie 5. Vuonna 1968 yhdistykset solmivat sopimuksen Svenska litteratursällskapet i Finland -yhdistyksen kanssa uudisrakennuksesta. Kiinteistö myytiin 2006, ja Arbetets Vänner i Sörnäs muutti Munkkivuoreen.


title: Tiedän kuka tappoi minut

text: Tiedän kuka tappoi minut ("I Know Who Killed Me") on vuonna 2007 julkaistu yhdysvaltalainen kauhu- ja jännityselokuva. Elokuvan ohjasi Chris Sivertson ja pääosaa näyttelee Lindsay Lohan. Elokuva sai muun muassa huonoin elokuva -palkinnon vuoden 2008 Golden Raspberry -gaalassa.


title: Tiedän kuka tappoi minut

text: Elokuva palkittiin seuraavilla Golden Raspberry -palkinnoilla:


title: Go Vacation

text: Go Vacation on Namco Bandai Gamesin kehittämä ja vuonna 2011 Wiille julkaisema urheilupeli. Peli sisältää paljon viittauksia Nintendon "Wii Sports Resortiin". Peli sai arvostelijoilta pääosin keskinkertaisia arvosanoja, sillä muun muassa IGN antoi pelille arvosanaksi 7.0/10.


title: Go Vacation

text: "Go Vacation" -pelissä pelaajan täytyy ensin valita oma hahmo, sen sukupuoli ja ikä. Hahmoja on saatavilla pikkulapsista vanhuksiin. Pelaaja voi valita joko jonkun niistä peliin luoduista hahmoista tai jonkun omista Mii-hahmoista. Pelaajan täytyy läpäistä 'Kawawii Island -saarella neljä erilaista matkailualuetta: ranta, kaupunki, vuoristo ja lumirinteet. Pelissä pelaajan pitää läpäistä jokaisesta alueesta erilaisia urheilulajeja, joihin lukeutuu muun muassa lentopallo, vesiskootterikilpailu, lumilautailu ja rullalautailu. Lajeja on kaiken kaikkiaan läpäistävänä yli 50 kappaletta. Pelaajan läpäistyä aina yhden lajin, hän saa suoritusmerkin Stamp-Dash -kirjaan. Jos pelaaja saa kerättyä 20 suoritusmerkkiä, avautuu viides matkailukohde, jonka ulkonäköä pelaaja puolestaan voi suunnitella itse. Pelaaja voi pelata pelissä myös lukuisia minipelejä.


title: Go Vacation

text: Pelaaja voi kyseisessä pelissä ajella erilaisilla ajoneuvoilla, joita löytyy jokaisesta Kawawii Islandin matkailukohteesta, pelaaja voi myös muokata ajoneuvoja jokaisesta matkailukohteesta löytyvissä Infopisteissä, joita löytyy yksi kappale jokaisesta matkailukohteesta. Infopisteissä pelaaja voi myös ajoneuvojen muokkaamisen lisäksi ostaa lentolipun ja matkustaa lentokoneella saaren toiselle alueelle ja muokata oman hahmonsa ulkoasua. Ulkoasuja pelaaja saa lisää läpäisemällä lukuisia urheilulajeja. Pelaaja voi myös löytää erilaisia erikoiseineitä ympäri Kawawii Islandia joita löytyy pääasiassa lukuisista piilotetuista arkuista. Pelaaja voi pelata "Go Vacationia" Wii Remoten ja Nunchukin lisäksi myös Wii Balance Boardilla, Wii Zapperilla, Wii MotionPlus -lisälaitteella ja Wii Wheel -rattikehikolla.


title: Go Vacation

text: Go Vacation näytettiin ensimmäisen kerran Namcon omalla esitysvuorolla E3 2011-messuilla Los Angelesissa. Näytettyään videon kyseisestä pelistä GameSetWatch huomautti, että peli ilmestyisi ”laatu otsikoksi” ja suotuisasti verrattuna "Wii Sports Resortiin" se olisi yksinkertainen valikoimapeli.


title: Go Vacation

text: "Go Vacation" sai pääosin keskinkertaisia arvosanoja. Pelaa!-lehti antoi sille arvosanaksi 3/5 tähteä ja IGN antoi sille arvosanaksi 7.0. GameSpot puolestaan antoi sille arvosanaksi 6.5/10 kehuen sitä, koska melkein kaikki tuntui siinä hyvältä tai sopivalta ja hyvää moninpeliä, mutta kritisoi samalla minipelejä ja joidenkin alueiden matkustamista paikasta toiseen, joka tuntui sen mielestä joiltakin osin liian väsyttävältä. "Go Vacation" -peliä myytiin julkaisuviikon aikana Japanissa yhteensä 47 209 kappaletta ollen kolmanneksi myydyin peli sen julkaisuviikolla heti pelien "" ja "" jälkeen.


title: My Best Friend’s Girl

text: My Best Friend’s Girl voi viitata:


title: Pysyvä tunniste

text: Pysyvä tunniste on verkkoympäristössä käytettävä tunniste, jolla voidaan tunnistaa digitaalinen teos. Pysyvä tunniste on elektroninen vastine perinteisille bibliografisille tunnuksille, kuten ISBN ja ISSN. Termin englanninkielinen vastine on persistent identifier (PI).


title: Pysyvä tunniste

text: Pysyvä tunniste


title: Pysyvä tunniste

text: Pysyvä tunniste tulisi antaa aineistoille, joita on tarkoitus säilyttää hyvin pitkään, useiden laitteisto- ja ohjelmistosukupolvien päähän. Pysyvän tunnisteen ja sen mahdollistaman palvelun pitäisi olla vähintään yhtä pysyvä kuin sen avulla tunnistettu aineisto. Käyttäjä pitäisi aina ohjata viimeisimpään versioon aineistosta tai sitten teostason metadataan, jonka avulla käyttäjä voi hankkia teoksen jossain muussa muodossa, esimerkiksi painettuna. Pysyvä tunniste ISBN:stä 951-45-9942-X voi olla esimerkiksi seuraavanlainen http://urn.fi/URN:ISBN:951-45-9942-X.


title: Pysyvä tunniste

text: Pysyvien tunnisteiden järjestelmiä on luotu 1990-luvun puolivälistä lähtien Internetin syntymisen jälkeen. Yhtenä syynä tunnistejärjestelmien luomiselle oli perinteisten tunnisteiden (ISBN ja ISSN) toimimattomuus verkossa. Esimerkiksi selaimet eivät tulkitse ISBN-merkkijonoa hyperlinkiksi. ISBN-tunnuksen sisältävä pysyvä tunniste puolestaan voi toimia hyperlinkkinä, mikäli se ilmaistaan HTTP URIna. Toisena syynä tunnistejärjestelmien kehittämiselle on ollut verkko-osoitteiden vaihtumisesta syntyvät viittausongelmat.


title: Pysyvä tunniste

text: Tunnistejärjestelmiä on kehitetty useita:


title: Dr. Oetker

text: Dr. Oetker on useassa maassa toimiva saksalainen elintarvikealan yritys. Suomessa se toimii nimellä Dr. Oetker Suomi Oy.


title: Dr. Oetker

text: Dr. Oetkerin päätuotteita ovat leivontatuotteet, pakastepizzat, jogurtit, vanukkaat ja aamiaismurot. Oetker omistaa myös Saksan suurimman panimoyhtiön Radeberger Groupin, jonka markkinaosuus Saksassa on noin 15 prosenttia ja olutmerkkejä muun muassa Radeberger ja Jever. Yhtiöön kuuluu myös kymmenkunta hotellia eri puolilla maailmaa yhteisnimellä Oetker Collection.


title: Dr. Oetker

text: Dr. Oetker -yrityksen perusti apteekkari August Oetker Saksan Bielefeldissä vuonna 1891 keksimänsä leivinjauheen valmistamiseksi ja markkinoimiseksi. Yrityksen ja tuotteen tunnetuksi tekemiseksi hän alkoi julkaista omia reseptilehtisiä ja sanomalehtimainoksia ja alkoi painaa reseptejä myös tuotepakkauksiin. Yrityksen piirissä keksittiin seuraavaksi muita leivonnassa ja ruoanlaitossa tarvittavia jauhetuotteita, kuten vaniljasokeri ja erilaisia vanukasjauheita. 1900-luvun alussa yritys avasi ensimmäisen tehtaansa, jota laajennettiin moneen kertaan. Vähitellen tehtaita alettiin perustaa muihinkin Euroopan maihin.


title: Dr. Oetker

text: August Oetkerin poika Rudolf Oetker kaatui Verdunin taistelussa vuonna 1916, ja perillisistä moni muu sai surmansa liittoutuneiden ilmaiskussa vuonna 1944. Tämän jälkeen yrityksen johtoon astui 28-vuotias pojanpoika Rudolf-August Oetker. Tätä ennen yritystä johti Richard Kaselowsky, joka myös oli Hitleriä kannattava kansallissosialisti. Rudolf-August Oetkerin toimikautensa yrityksen johdossa kesti vuoteen 1981 saakka, ja sen kuluessa Dr. Oetker -yritys eteni leivontatarvikkeista pakastettuihin elintarvikkeisiin, joista suosituimmiksi muodostuivat pizzat. Wittlichiin perustettiin ensimmäinen pakastepizzatehdas vuonna 1980. Rudolf-August Oetkeristä tuli yksi Saksan rikkaimmista ihmisistä. Sittemmin perhekonsernin omistus on jaettu kahdeksan perillisen kesken - kullekin 12,5 prosentin osuus - mikä nosti heistä jokaisen miljardööriksi. Yhtiön kahdeksasosan (12,5 % osuus) markkina-arvoksi noteerattiin keväällä 2018 2,3 miljardia dollaria.


title: Dr. Oetker

text: Dr. Oetker International on yhä perheyritys, jonka johdossa toimii neljäs sukupolvi. Nykyisin konserniin kuuluu lukuisia Dr. Oetker -yrityksiä eri puolilla maailmaa, jotka työllistävät yhteensä noin 26 000 ihmistä. Dr. Oetker Suomi Oy perustettiin vuonna 1997.


title: Tulkkilan silta

text: Tulkkilan silta (aikaisempi nimitys Kokemäenjoen silta) on teräsbetoninen museosilta Kokemäellä. Se ylittää Kokemäenjoen kirkonkylän (Tulkkilan) kohdalla. Kokemäen kirkonseutu sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Silta valmistui vuonna 1918, ja siitä tuli museosilta vuonna 1982.


title: Tulkkilan silta

text: Tulkkilan silta on kolmiaukkoinen teräsbetoninen kaarisilta. Se on Suomen ensimmäisiä teräsbetonisia siltoja; vanhin säilynyt teräsbetonisilta on vuonna 1911 valmistunut Tönnön silta. Tulkkilan silta rakennettiin paikalla aikaisemmin olleen sillan kivisille maatukien ja virtapilarien varaan. Kaarisillan suurin aukko on 24,9 metriä, ja hyötyleveyttä sillä on 5 metriä. Kokonaispituus on liki 91 metriä.


title: Tulkkilan silta

text: Kokemäenjoki on ylitetty menneinä aikoina yleensä lautalla tai veneellä. Muutamissa paikoissa käytettiin 1800-luvulta alkaen niin sanottua tukkisiltaa, joka rakennettiin kuusitukeista ja kiinnitettiin rantaan ”seiväsköysillä” joka kevät. Perimätiedon mukaan tällaisia siltoja oli Kokemäellä yhtä aikaa käytössä kolme. Yksi niistä sijaitsi Säpilän ja toinen Haistilan kylässä. Vuonna 1950 Säpilään rakennettiin 125 metriä pitkä Säpilän riippusilta.


title: Tulkkilan silta

text: Kokemäen kirkko sijaitsi aiemmin joen pohjoisrannalla, vanhan hautausmaan lähellä. Kun uusi kirkko rakennettiin joen eteläpuolelle 1780-luvulla, jäi muun muassa pappila joen vastarannalle. Tulkkilan merkitys kasvoi, ja siksi nykyisen sillan paikan lähelle rakennettiin väliaikainen silta 1850-luvulta lähtien. Silta purettiin aina talveksi, jolloin joki ylitettiin jäitä myöten, ja rakennettiin keväällä uudelleen jäiden lähdettyä. Tilapäistä siltaa kutsuttiin yleisesti ”kirkonportaiksi”.


title: Tulkkilan silta

text: Tulkkilan kohdalle valmistui ensimmäinen kiinteä silta vuonna 1893. Silta oli puinen, kolmiaukkoinen, amerikkalaistyylinen katettu silta, tyypiltään ristikkosilta. Maatuet ja virtapilarit olivat luonnonkiveä. Se oli ensimmäinen Kokemäenjoen ylittävä kiinteä silta. Silta tuhoutui 17. huhtikuuta 1918, kun punakaartilaiset räjäyttivät ja polttivat sen perääntyessään.


title: Tulkkilan silta

text: Koska puusillan kivisten virtapilareiden alaosat säilyivät tulipalossa, uusi silta rakennettiin niiden varaan samoilla jännemitoilla. Uuden sillan rakennustyöt aloitettiin kesäkuussa 1918. Sillan rakensi helsinkiläinen Oy Constructor Ab. Työpäällikkönä oli insinööri Manne Muoniovaara, ja työvoimana käytettiin kokemäkeläisiä punavankeja. Siltasuunnitelma oli insinööri Emil Holmbergin. Silta avattiin liikenteelle loka-marraskuun vaihteessa, ja se valmistui lopullisesti 13. marraskuuta 1918. Rakentamisaika oli 106 päivää.


title: Tulkkilan silta

text: Tulkkilan silta oli suunniteltu kuuden tonnin ajoneuvokuormalle. Sillan toiseen päähän rakennettiin koppi siltavahdille, joka veloitti hevoskärryiltä aluksi 10 penniä ylityksestä. Raha aiottiin käyttää sillan huoltoon ja kunnostukseen. Sillalle pystytettiin myös liikennemerkki, jossa kiellettiin juoksuttamasta hevosia.


title: Tulkkilan silta

text: Siltaa on kunnostettu muun muassa 1950- ja 1970-luvuilla. Sillan ajoneuvoliikennettä rajoitettiin, mutta esimerkiksi vuonna 2006 tehdyssä museokohdeselvityksessä sillan todettiin vaikuttavan liikennemäärään nähden ahtaalta. Varsinais-Suomen ely-keskus oli huolissaan sillan kantavuudesta. Sen vuonna 2010 teettämässä tutkimuksessa todettiin, että vaikka silta korjattaisiin alkuperäiskuntoon, se ei täyttäisi nykyisiä kevyen liikenteen sillan kantavuusvaatimuksia. Sillan vahvistaminen ei myöskään varmuudella parantaisi sillan kantokykyä. Jos olevia liikennerajoituksia ei noudateta, silta jouduttaisiin korjaamaan kevyen liikenteen sillaksi. Liiallinen liikennerasitus saattaisi jopa kuluttaa sillan "loppuun", jolloin se suljettaisiin kaikelta liikenteeltä, mutta museosiltaa ei kuitenkaan purettaisi. Vuonna 2012 päätettiin, että ajoneuvoliikenne sillalla lopetetaan. 13. elokuuta 2013 kaupunki ja Ely-keskus sulkivat sillan autoliikenteeltä, ja sillasta tuli kevyen liikenteen silta. Sen kerrottiin kestävän vain noin 2 000 kilon painon.


title: Tulkkilan silta

text: Sillan eroosiovaurioituneita virtapilareita päätettiin kunnostaa vuonna 2012. Työhön kuului niiden vedenalaisten osien vahvistaminen jäärasitusta vastaan. Suojaksi laitettiin ruostumatonta terästä olevat levyt, ja levyjen ja kivipilareiden väli täytettiin betonilla. Työ tehtiin ponttooneilta. Urakka alkoi 9. heinäkuuta 2012, ja se oli tarkoitus saada valmiiksi kuudessa viikossa, mutta viikon kestäneen työrupeaman jälkeen työt oli keskeytettävä. Runsaat sateet aiheuttivat virtauksen kasvun ja nostivat veden pintaa 1,5 metrillä, joten työskentely ponttooneilta käsin ei käynyt päinsä. Vielä elokuun puolivälissä vedentulo esti työt, ja tuolloin arveltiin, että niitä voidaan jatkaa elokuun lopulla. Korjausta päästiin jatkamaan vasta 29. elokuuta, ja silloinkin työtä tehtiin suurimmaksi osaksi yöaikaan, jolloin joen virtaamaa voitiin rajoittaa. Työ eteni ennakoitua hitaammin. Marraskuun alussa todettiin, että suojaavat teräslevyt on saatu paikoilleen mutta että betonointi uusien levyjen ja vanhojen virtapilareiden välistä puuttuu. Talven tulo uhkasi lykätä töiden loppuun saattamisen seuraavaan vuoteen. Parin viikon päästä voitiin vain todeta, että talvi ja Kokemäenjoen virtaus veivät voiton ja korjaustyöt siirtyivät. Maaliskuussa 2013 sillan korjauksen urakoivan Destian työnjohtaja ennusti, että töihin päästäisiin uudelleen vasta juhannuksen 2013 jälkeen. Kesäkuussa vahvistettiin, että korjaustyöt alkaisivat uudestaan 25. kesäkuuta ja jatkuisivat koko loppuviikon. Korjauksia tehtiin myös yöllä, jolloin joen virtaamaa voitiin rajoittaa. Tällä yrittämällä puuttuvat työt saatiin tehtyä, ja sillan perustukset saatiin viimein kuntoon. Korjaustyön kustannukset olivat noin 100 000 euroa.


title: Tulkkilan silta

text: Varsinaisen sillan peruskorjaus tehtiin vuonna 2014, ja sen jälkeen valtio luovutti sillan Kokemäen kaupungille. Silta on keskellä kaupungin katuverkkoa, ja siitä tuli kevyen liikenteen silta, koska sillan kantavuus ei korjattunakaan riitä ajoneuvoliikenteelle.


title: Tulkkilan silta

text: Sillan varsinainen korjaus alkoi huhtikuun ensimmäisellä viikolla 2014. Korjauksen ajaksi silta jouduttiin sulkemaan kokonaan kesäkuun alusta lukien. Korjaus maksoi noin 700 000 euroa ja valmistui marraskuun puolivälissä 2014.


title: Vladimirin kuvernementti

text: Vladimirin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1796–1929. Sen pinta-ala oli 1900-luvun alussa 48 747 neliökilometriä. Asukkaita oli 1 515 700 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Voronežin kaupunki.


title: Vladimirin kuvernementti

text: Moskovan kuvernementtiin kuulunut Vladimirin provinssi perustettiin vuonna 1708. Vuonna 1778 muodostettiin Vladimirin käskynhaltijakunta, joka vuonna 1796 muutettiin kuvernementiksi.


title: Vladimirin kuvernementti

text: Vladimirin kuvernementti rajoittui pohjoisessa Jaroslavlin ja Kostroman, idässä Nižni Novgorodin, kaakossa Tambovin, etelässä Rjazanin, lännessä Moskovan ja luoteessa Tverin kuvernementteihin Vuodesta 1881 lähtien kuvernementtiin kuului 13 kihlakuntaa: Aleksandrov, Gorohovets, Jurjev-Polski, Kovrov, Melenki, Murom, Pereslavl-Zalesski, Pokrov, Sudogda, Šuja, Suzdal, Vjazniki ja Vladimir. Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 99,7 % venäläisiä.


title: Vladimirin kuvernementti

text: Kuvernementti lakkautettiin vuonna 1929. Suurin osa siitä liitettiin Ivanovon teollisuusalueeseen.


title: José Andrés Corral Arredondo

text: José Andrés Corral Arredondo (30. marraskuuta 1946 – 24. joulukuuta 2011) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. marraskuuta 1970 ja nimitettiin Durangon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Cincarin titulaaripiispaksi 16. tammikuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio López Aviña, jota avustivat Adolfo Antonio Suárez Rivera ja Norberto Rivera Carrera.


title: José Andrés Corral Arredondo

text: Corral Arredondo sai 11. heinäkuuta 1992 nimityksen Parralin piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 65 vuoden iässä.


title: Dernan taistelu

text: Dernan taistelu käytiin Yhdysvaltojen ja Tripolitanian barbareskivaltion välillä Dernan (tunnettu myös nimellä Derne) kaupungin hallinnasta nykyisen Libyan alueella ensimmäisen barbareskisodan aikana 28. toukokuuta 1805. Taistelua edelsi amerikkalaisjoukkojen ja näitä auttaneiden arabijoukkojen yli 800 kilometrin pituinen vaellus Aleksandriasta aavikon halki. Itse taistelu päättyi Yhdysvaltojen voittoon.


title: Dernan taistelu

text: Dernan taistelua oli edeltänyt Yhdysvaltojen sodankäynti Tripolitaniaa vastaan vuodesta 1801 lähtien, jolloin Tripolitania oli julistanut sodan Yhdysvaltoja vastaan. Yhdysvallat oli pariin otteeseen hyökännyt Tripolin satamaa vastaan ja piirittänyt sitä mereltä käsin, mutta se ei ollut saavuttanut merkittävää menestystä. Amerikkalaista laivastoa Tripolin edustalla johtanut Samuel Barron oli saanut tehtäväkseen suorittaa maalta ja mereltä tapahtuvan hyökkäyksen Tripolia vastaan, mutta suunnitelmiin tuli muutos. Tripolitaniaa hallinneen Yusuf Karamanlin veli Hamet Karamanli kirjoitti kirjeen Yhdysvaltojen presidentti Thomas Jeffersonille ehdottaen hyökkäystä Tripolitaniaa vastaan amerikkalaisten avustuksella. Hamet selitti kirjeessään olevansa Tripolitanian oikea kruununperijä ja että Yusuf oli anastanut vallan. Hamet ehdotti, että hän kokoaisi arabijoukon valtaamaan Dernan kaupungin maan itärannikolla ja jatkaisi sitten sieltä kohti Tripolia. Hamet pyysi Yhdysvalloilta 40 000 dollaria tarvikkeisiin ja lupasi voitettuaan tehdä rauhan Tripolitanian puolesta Yhdysvaltojen kanssa. Jefferson hyväksyi suunnitelman ja asetti Hametia auttamaan Samuel Barronin kanssa olleen kapteeni William Eatonin.


title: Dernan taistelu

text: Suunnitelman mukaan Eaton purjehti Alexandriaan ja tapasi Hametin 23. huhtikuuta 1805. Miehet allekirjoittivat sopimuksen, jossa sovittiin Yhdysvaltojen avusta ja Hametin tulevasta rauhasta maan kanssa. Hamet lupasi myös maksaa takaisin Yhdysvaltojen avusta ohjaamalla näille suojelurahaa, jota Tripolitania sai muun muassa Ruotsista ja Tanskasta näiden kauppalaivojen koskemattomuudesta. Eatonin mukana Hametin joukkoihin liittyi yhdeksän amerikkalaista merijalkaväen sotilasta. Kun mukaan laskettiin Hametin Egyptistä värväämät arabit, joukkojen yhteiskooksi tuli noin 400–500 miestä. Arabien ja amerikkalaisten lisäksi mukana oli 38 kreikkalaista ja monista muista kansallisuuksista tulleita palkkasotureita.


title: Dernan taistelu

text: Sotajoukko lähti matkalleen kohti Dernaa 8. maaliskuuta 1805. Samaan aikaan kapteeni Isaac Hullin komentaman laivasto-osaston oli määrä purjehtia lähelle Dernaa, jossa se voisi antaa tarvikkeita ja lisäjoukkoja sinne saapuville joukoille. Maitse kulkevien joukkojen matka sujui suhteellisen hyvin, kunnes 8. huhtikuuta joukoilta loppuivat ruokavarastot. Tällöin Hamet ja useat hänen kannattajansa kääntyivät Eatonia vastaan tarkoituksenaan hylätä retkikunta ja palata Egyptiin. Eaton oli asettanut amerikkalaiset sotilaat vahtimaan tarviketelttaa, kun noin 200 arabiratsumiestä lähti ratsastamaan heitä päin miekat kädessään. He kuitenkin kääntyivät viime hetkellä ja amerikkalaisten onnistui pysyä rauhallisena, eivätkä he tulittaneet joukkoa. Lopulta Eatonin onnistui puhumalla suostutella arabit jatkamaan retkikunnan mukana. Joukot saapuivat lopulta Dernan lähistölle 25. toukokuuta kuuden viikon matkan jälkeen.


title: Dernan taistelu

text: Dernan kaupungissa oli noin 800 tripolitanialaista puolustajaa. Paikka oli heikosti suojattu, sillä alueen rannikko oli niin matala, että laivojen olisi erittäin hankala tulla tehokkaalle tulitusetäisyydelle kaupungista ja sitä suojaavasta linnakkeesta. Maalta käsin tulevaa hyökkäystä oli osattu odottaa ja Yusuf oli lähettänyt kaupunkiin lisäjoukkoja. Ne olivat kuitenkin amerikkalaisten saapuessa vielä usean päivän matkan päässä lännessä. Eaton kirjoitti kirjeen kaupungin komentajalle Hametin nimissä vaatien puolustajia antautumaan, mitä puolustajat eivät kuitenkaan aikoneet tehdä. 28. päivä amerikkalaisten paikalle tullut laivasto-osasto purki varusteitaan Eatonin joukoille. Näin keventyneet kolme laivaa "Argus", "Hornet" ja "Nautilus" pystyivät purjehtimaan lähelle kaupunkia ja linnaketta. Laivat alkoivat tulittaa linnaketta ja puolustajat vastasivat tuleen omilla tykeillään. Kuitenkin noin tunnin mittaisen laukaustenvaihdon jälkeen puolustajat hylkäsivät tykkinsä ylivoimaisen tulivoiman edessä ja he vetäytyivät itse kaupunkiin. Noin kello 15 Eatonin alaisuudessa ollut luutnantti Pierre O'Bannon johti amerikkalaiset valtaamaan linnaketta rannikon kautta. Hametin arabijoukot puolestaan hyökkäsivät pidemmältä maan puolelta. O'Bannon laski linnakkeen Tripolitanian lipun ja laittoi linnakkeen muurille Yhdysvaltojen tähtilipun. Kahden joukon väliin jääneet puolustajat antautuivat noin kello 16.


title: Dernan taistelu

text: Puolustajien antauduttua amerikkalaiset ja arabit olivat saaneet haltuunsa kaupungin ja sen linnakkeet menettäen vain yhden amerikkalaisen kuolleena ja kaksi haavoittuneena. Hametin arabijoukot menettivät kymmenen miestä. Eaton haavoittui itsekin saatuaan musketin osuman vasempaan käteensä. Voiton jälkeen Eaton alkoi suunnitella hyökkäystä itse Tripoliin. Suunnitelmat kuitenkin vaikeutuivat, kun paikalliset eivät asettuneetkaan kruununvaatijan taakse. Lisäksi kaupungin vallanneet joukot joutuivat puolustamaan sitä lähes kuuden viikon ajan Yusufin apujoukkoja ja paikallisia heimoja vastaan. Tästä huolimatta Eaton elätteli suunnitelmaansa, kunnes amerikkalaisten alus USS Constellation saapui kaupungin edustalle 11. kesäkuuta tuoden mukanaan uutisia. Yhdysvallat oli solminut rauhan Tripolitanian kanssa 4. kesäkuuta ja sen ehtoihin kuului Dernan välitön tyhjentäminen ja Hametin poistuminen Tripolitanian alueelta. Rauha päätti ensimmäisen barbareskisodan. Yhdysvaltain merijalkaväen hymnissä on viittaus Dernan taisteluun kohdassa, jossa lauletaan "From the Halls of Montezuma to the shores of Tripoli, we fight our country's battles in the air, on land and sea".


title: Rogelio Sánchez González

text: Rogelio Sánchez González (23. huhtikuuta 1921 – 22. joulukuuta 2011) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1944 ja nimitettiin Coliman hiippakunnan piispaksi 23. heinäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Salazar López, jota avustivat Ignacio de Alba y Hernández ja Adolfo Hernández Hurtado.


title: Rogelio Sánchez González

text: Sánchez González erosi tehtävistään piispana 8. helmikuuta 1980 ja kuoli 90-vuotiaana joulukuussa 2011.


title: Reinhold Stecher

text: Reinhold Stecher (22. joulukuuta 1921 Innsbruck – 29. tammikuuta 2013) oli itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1947 ja nimitettiin Innsbruckin hiippakunnan piispaksi 15. joulukuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi Paulus Rusch, jota avustivat Joseph Gargitter ja Bruno Wechner.


title: Reinhold Stecher

text: Stecher jäi eläkkeelle 10. lokakuuta 1997.


title: Lauren Potter

text: Lauren Potter (s. 10. toukokuuta 1990 Inland Empire, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Becky Jackson televisiosarjassa "Glee". Potterilla on Downin oireyhtymä.


title: Lauren Potter

text: Lauren Potter näytteli elokuvassa "Mr. Blue Sky" vuonna 2007. Hän vieraili televisiosarjassa "Glee" ensimmäisen kerran vuonna 2009. Hänen piti alun perin esiintyä vain kahdessa jaksossa, mutta hahmon saaman suosion takia hänen sopimustaan jatkettiin ja hänen roolinsa suureni sarjan toisella tuotantokaudella. Potter esiintyy internetsarjassa "Leader of the Pack" vuonna 2012.


title: Lauren Potter

text: Kuten Gleen roolihahmollaan Beckyllä, Potterilla on Downin oireyhtymä. Marraskuussa 2011 presidentti Barack Obama nimitti hänet komiteaan, joka neuvoo Valkoista taloa kehitysvammoja ja oppimisvaikeuksia omaaviin ihmisiin liittyvissä asioissa. Potter on osallistunut kiusaamiseen vastaisiin kampanjoihin ja kertonut kärsineensä koulukiusaamisesta myös itse.


title: Lauren Potter

text: Lauren Potter syntyi Inland Empiressa Los Angelesin alueella. Hän kävi lukiota Riversidessa ja jatkoi sen jälkeen opintojaan Irvine Valley Collegessa.


title: Lauren Potter

text: Potter alkoi seurustella Sean McElween kanssa vuonna 2009. McElwee tuli tapaamaan Potteria Down-yhdistyksen tapahtumaan nähtyään tämän televisiossa. Potter on hyviä ystäviä Gleen vastanäyttelijöidensä Dianna Agronin ja Lea Michelen kanssa.


title: Person of Interest

text: Person of Interest voi tarkoittaa seuraavia asioita:


title: Kostroman kuvernementti

text: Kostroman kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1796–1929. 1900-luvun alussa sen pinta-ala oli 84 675 neliökilometriä. Asukkaita oli 1 387 000 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Kostroman kaupunki.


title: Kostroman kuvernementti

text: Moskovan kuvernementtiin kuulunut Kostroman provinssi ja Arkangelin kuvernementtiin kuulunut Galitšin provinssi perustettiin vuonna 1719. Vuonna 1778 ne yhdistettiin Kostroman käskynhaltijakunnaksi, joka jakautui Kostroman ja Unžan alueisiin. Käskynhaltijakunta muutettiin kuvernementiksi vuonna 1796.


title: Kostroman kuvernementti

text: Kostroman kuvernementti rajoittui pohjoisessa Vologdan, idässä Vjatkan, etelässä Nižni Novgorodin ja Vladimirin sekä lännessä Jaroslavlin kuvernementteihin. Vuoteen 1918 saakka siihen kuului 12 kihlakuntaa, joiden keskuksina toimivat Bui, Galitš, Jurjevets, Kinešma, Kologriv, Kostroma, Makarjev, Nerehta, Soligalitš, Tšuhloma, Varnavin ja Vetluga. Muita kaupunkeja olivat Kadyi, Luh, Pljos, Sudislavl ja Unža Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 99,6 % venäläisiä. Vetlugan kihlakunnassa oli noin 2 000 maria ja Kostroman esikaupungissa noin 800 tataaria. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat maanviljely, käsityöammatit ja teollisuus.


title: Kurskin kuvernementti

text:
Kurskin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1796–1928. 1900-luvun alussa sen pinta-ala oli 46 458 neliökilometriä. Asukkaita oli 2 371 000 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Kurskin kaupunki.
Vuonna 1779 perustettiin Kurskin käskynhaltijakunta, joka vuonna 1796 muutettiin kuvernementiksi. Se rajoittui pohjoisessa Orjolin, idässä Voronežin, etelässä Harkovan ja Pultavan sekä lännessä Tšernigovin kuvernementteihin.


title: Kurskin kuvernementti

text: Vuonna 1914 Kurskin kuvernementtiin kuului 15 kihlakuntaa, joiden keskuksina toimivat Belgorod, Dmitrijev, Fatež, Graivoron, Korotša, Kursk, Lgov, Novyi Oskol, Obojan, Putivl, Rylsk, Staryi Oskol, Štšigry, Sudža ja Tim. Muita kaupunkeja olivat Bogatyi, Hotmyžsk ja Miropolje. Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 77,3 % venäläisiä ja 22,2 % ukrainalaisia.


title: Kurskin kuvernementti

text: Vuonna 1925 osa Kurskin kuvernementista yhdistettiin Ukrainan neuvostotasavaltaan. Kuvernementti lakkautettiin vuonna 1928 ja sen alue liitettiin Keskisen mustanmullan alueeseen. Kurskin alue perustettiin vuonna 1934.


title: Tylakoidi

text: Yhteyttämiskalvostot eli tylakoidit ovat kasvien viherhiukkasissa ja syanobakteerien solukalvolla sijaitsevia, valosta energiaa kerääviä elimiä.


title: Tylakoidi

text: Sana "tylakoidi" johtuu kreikan säkkiä tai pussia tarkoittavasta sanasta "thylakos".


title: Tylakoidi

text: Tylakoidit muistuttavat ulkoisesti hieman vihreistä kolikoista tehtyä pinoa.


title: Pelkosenniemen taistelu

text: Pelkosenniemen taistelu oli Pelkosenniemellä 16.–19. joulukuuta 1939 käyty talvisodan taistelu. Se sai alkunsa, kun Savukoskelta edenneet puna-armeijan joukot törmäsivät Kenttätäydennysprikaatin 8. pataljoonaan 16. joulukuuta Kitisen lossin kohdalla. Taistelu päättyi suomalaisten voittoon ja puna-armeijan perääntymiseen.


title: Pelkosenniemen taistelu

text: Neuvostoliiton hyökkäys alkoi vesisateessa 16. joulukuuta 1939 Kitisen lossin aueella. Suomen joukko-osastoista paikalle komennettiin jääkäriupseeri majuri Armas Perksalon johtama jalkaväkirykmentti JR 40, joka kuului Pohjois-Suomen Ryhmään. Osa JR 40:stä aloitti 18.12. koukkauksen vihollisen selustaan. Samaan aikaan Neuvostoliiton joukko (majuri Stefan V. Kolomietsin 273. vuoristojalkaväkirykmentti) jatkoi hyökkäystään Kitisen lossilta kohti Pelkosenniemeä, ja saivatkin kirkonkylän haltuunsa panssarijoukkojen avulla.


title: Pelkosenniemen taistelu

text: Saman päivän iltana alkoi suomalaisten vastahyökkäys. Koukkaavat joukot olivat vailla yhteyksiä omaan rykmenttiinsä. Ne yllättivät vihollisen ja tuhosivat kilometrin päässä lossilta sen huoltokeskuksen ja tykkipatterit. Yllättyneet neuvostojoukot jättivät Pelkosenniemen ja pakenivat sekasorron vallitessa 19. joulukuuta yöllä kohti Savukoskea. Vesisateessa alkanut taistelu päättyi lähes 40 asteen pakkasessa suomalaisten voitoksi. Hyökkääjältä jäi Pelkosenniemen lossille koko kalusto ja myös soittokunnan puhaltimet, joilla oli tarkoitus juhlistaa Lapin valtausta.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Suomen äänioikeuden historia alkaa jo sääty-yhteiskunnan ajalta. Varsinkin 1900-luvun aikana äänioikeutta on Suomessa merkittävästi laajennettu. Ruotsin vallan ja autonomian aikana Suomen kansanedustuslaitoksena toimivat nelisäätyiset säätyvaltiopäivät. Porvarissäädyssä äänioikeus määräytyi veronmaksukyvyn, talonpoikaissäädyssä maaomistuksen ja pappissäädyssä virka-aseman perusteella. Aatelissäädyn edustajia ei valittu lainkaan vaaleilla. Yleinen ja yhtäläinen äänioikeus toteutettiin Suomessa valtiollisella tasolla vuonna 1906 samassa yhteydessä kun säätyvaltiopäivät korvattiin eduskunnalla. Tuolloin naiset ja myös suurin osa miespuolista väestöä saivat ensi kertaa äänioikeuden ja äänioikeutettujen määrä kymmenkertaistui. Kunnallisella tasolla vastaava uudistus toteutettiin 1917. Myöhemmin äänioikeudesta on vielä poistettu eräitä rajoituksia sekä äänioikeusikärajaa alennettu.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Vuonna 1362 Ruotsin kuninkaaksi valittu Haakon VI Maununpoika määräsi, että suomalaisilla oli oikeus ottaa osaa Ruotsin kuninkaanvaaliin. Suomen edustajina tuli lähettää Moran kiville laamanni, pappeja ja 12 talonpoikaa.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Ruotsin säätyvaltiopäivillä porvarissäädyssä olivat edustettuina kaupungeittain porvarinoikeuksien haltijat, talonpoikaissäädyssä kihlakunnittain perintö- ja kruununtilalliset, mutta eivät rälssitalonpojat tai maattomat. Talonpoikien asema neljäntenä säätynä oli muualla Euroopassa tuntematon ruotsalainen erikoisuus. Porvarissäädyn vaalissa äänimäärä määräytyi vero-osuuden mukaan ilman ylärajaa. Pappissäätyyn saivat virassa olevat papit ja kappalaiset valita rovastikunnittain edustajansa, minkä lisäksi piispat olivat itseoikeutettuina paikalla. Aatelissäätyyn oli jokaisella ritarihuoneeseen merkityllä aatelissuvulla oikeus lähettää yksi edustaja, yleensä vanhimman sukuhaaran vanhin miespuolinen jäsen tai tämän valtuuttama henkilö. Vuonna 1750 aateli käsitti koko valtakunnan väkiluvusta noin 0,5, papisto 0,9 ja porvaristo 2 prosenttia. Valtiopäivillä päätöksen tekeminen edellytti vähintään kolmen säädyn hyväksyntää, perustuslakiasioissa kuitenkin kaikkien neljän säädyn yksimielisyyttä.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Porvoon valtiopäivillä 1809 ja vuodesta 1863 alkaen kokoontuneilla Suomen säätyvaltiopäivillä noudatettiin aluksi Ruotsin aikaista lainsäädäntöä, jonka pohjalle myös vuoden 1869 valtiopäiväjärjestys muotoiltiin. Siihen sisällytettiin muodollisesti myös kansanedustuksen periaate, sillä ensimmäisen pykälän mukaan valtiopäiville kokoontuneet säädyt edustivat Suomen kansaa. Äänioikeusikäraja oli kaikissa säädyissä 21 vuotta, joka oli myös täysi-ikäisyyden raja.


title: Suomen äänioikeuden historia

text:
Aatelissäädyssä vuoden 1869 uudistus poisti eri aatelisarvojen välisen luokkajärjestyksen, mikä merkitsi siirtymistä päätöksentekoon yksinkertaisella enemmistöllä. Pappissäätyyn saivat vuodesta 1869 alkaen valita edustajansa evankelis-luterilaisen kirkon pappien ohella myös yliopiston opettajat ja vakinaiset oppikoulujen miesopettajat. Kaikille ryhmille oli erikseen kiintiöity edustajamäärät. Pappissääty torjui edustusoikeuden laajentamisen kansakoulunopettajiin tai muuhun maaseudun korkeakoulutettuun väestöön.
Talonpoikaissääty oli perinteisesti tarkoitettu vain varsinaisille talonpojille, mutta vuodesta 1869 alkaen sen vaalissa äänioikeutettuja olivat kaikki maalaiskuntien miespuoliset asukkaat, jotka omistivat manttaaliin pantua perintö- tai rälssimaata tai hallitsivat pysyvällä oikeudella kruununtilaa, eivätkä kuuluneet muihin säätyihin. Näin valtiopäiville pääsi myös maata omistavia muiden elinkeinojen harjoittajia – pahimmillaan vuoden 1885 valtiopäivillä vain niukka enemmistö säädyn edustajista oli varsinaisia talonpoikia ja muut kuuluvat ylempiin sosiaaliluokkiin. Vuoden 1869 uudistus lakkautti myös maataomistavien naispuolisten leskien äänioikeuden sekä valitsijoiden oikeuden antaa edustajilleen sitovia ohjeita. Talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet valittiin kaksiportaisella vaalilla: maanomistajat pääsivät ensin valitsemaan kuntansa edustajat vaalissa, jossa henkilön käyttöönsä saama äänimäärä määräytyi tämän omistaman manttaalimäärän mukaan. Nämä ”valitsijamiehet” valitsivat lopullisille valtiopäiville yhden miehen kustakin tuomiokunnasta vaalissa, jossa jokaisella edustajalla oli yksi ääni. Vuonna 1900 laskettiin talonpoikaissäädyn vaalissa olevan 102 184 äänioikeutettua, joka vastasi 4,3 prosenttia maalaiskuntien asukasluvusta ja selvää vähemmistöä myös täysi-ikäisistä miehistä.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Porvarissääty edusti vuoteen 1879 asti kaupunkien veroa maksavia porvareita ja muita privilegioituja ammatinharjoittajia. Vanhan ammattikuntajärjestelmän lakkauttamisen jälkeen säädyn vaaliin saivat osallistua kaikki kaupunkien muihin säätyihin kuulumattomat miespuoliset veroa maksavat asukkaat, lukuun ottamatta erikseen laissa nimettyjä ryhmiä. Alemmat sosiaaliryhmät pyrittiin rajaamaan valitsijakunnan ulkopuolelle, koska esimerkiksi palkkatyöläiset eivät olleet ”itsenäisessä asemassa”. Väljä lainsäädäntö kuitenkin mahdollisti sen, että vaalikäytännöt muodostuivat eri kaupungeissa voimakkaasti toisistaan poikkeaviksi, varsinkin rajatapauksiksi jäävien ammattiryhmien kohdalla. Monissa kaupungeissa jopa osa työväestöä saattoi päästä äänestämään esimerkiksi talon omistamisen perusteella. Vuonna 1881 äänioikeutettujen osuus henkikirjoitetusta täysi-ikäisestä miesväestöstä vaihteli eri kaupungeissa 15 ja 48 prosentin välillä. Äänimäärä määräytyi veroäyrien mukaan, mutta vuodesta 1869 alkaen kaupungeilla oli halutessaan oikeus asettaa enimmäisäänimäärä eli äänikatto, usein jotain 10 ja 25 äänen väliltä. Viipurissa ennen äänikaton asettamista eräällä yksittäisellä äänestäjällä oli 1830 ääntä. Käytännössä enin osa äänistä kasaantui suurituloisimmille. Käytössä oli yleensä myös sensus eli äänioikeuteen oikeuttava vähimmäistulomäärä. Vuoden 1883 kunnallisasetuksen mukaan alarajana olivat vähintään kahden veroäyrin eli 400–800 markan tulot.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Vuoden 1865 asetus maalaiskuntien itsehallinnosta määräsi kuntien päättäväksi elimeksi kuntakokouksen, johon saivat osallistua kaikki kunnallisveroa maksavat asukkaat, jotka eivät olleet toisen isäntävallan alaisia. Myös kunnallisvaaleissa sai käyttöönsä yhden äänen veroäyriä kohden, mutta yhdellä henkilöllä sai olla enintään 1/6 kaikista äänistä. Vaikka varakkaimmilla oli edelleen suurin vaikutusvalta, maaseudun kunnallishallinnon äänioikeus oli selvästi laajempi kuin talonpoikaissäädyn vuoteen 1906 saakka ja talonpojille aukeni tilaisuus päästä paikallistasolla entistä keskeisempiin luottamustehtäviin. Vastaavasti kaupungeissa kunnallishallintoon saivat ennen vuoden 1875 asetusta osallistua vain porvarinoikeuksien haltijat, sen jälkeen kaikki hyvämaineiset, omaisuuttaan hallitsevat kunnallisveronmaksajat – miehet, naiset ja myös yhtiöt. Naimattomilla, veroa maksavilla naisilla oli siis kunnallinen äänioikeus, mutta he olivat vaalikelpoisia eli oikeutettuja asettumaan ehdolle ainoastaan lautakuntiin, eivät valtuustoihin. Äänikatto oli 25 äänessä ja yhdellä äänestäjällä sai olla enintään 1/50 osa kaikista äänistä. Myös kaupungeissa valitsijoiden piiri oli tämän jälkeen selvästi laajempi kunnallisvaaleissa kuin porvarissäädyn vaaleissa, vaikka sen ulkopuolelle jäivät edelleen muun muassa naimisissa olleet naiset ja suuri osa työväestöä joko toisen alaisuuden tai köyhyyden vuoksi – vuonna 1900 kaupunkien henkikirjoitetusta väestöstä noin viidennes oli äänioikeutettuja. Uusi kunnallishallinto muodostui kuitenkin varhaisten äänioikeusreformipyrkimysten esikuvaksi.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Kaksikamariseen parlamenttiin siirtymisestä oli tehty aloitteita valtiopäivillä jo 1860-luvulta alkaen, mutta ne eivät olleet koskaan johtaneet mihinkään. Säätyvaltiopäivien edustavuus heikkeni koko 1800-luvun jälkipuoliskon ajan, sillä teollisuustyöläisten ja varsinkin maaseudun tilattoman väestön suhteellinen osuus kasvoi huomattavasti. Maataomistavia talonpoikia oli 1900-luvun alussa enää noin kaksi viidesosaa maataloudessa toimivasta väestöstä.


title: Suomen äänioikeuden historia

text:
1880-luvulta alkaen fennomaanit alkoivat vaatia porvarissäädyn vaaliin yleistä 10 äänen äänikattoa, kun taas ruotsinkieliset liberaalit olivat äänioikeusreformien suhteen varsin pidättyväisiä ja konservatiivisimmat svekomaanit kannattivat pääsääntöisesti rajattomia ääniasteikkoja. Fennomaanien päätavoite oli vallata enemmistö porvarissäädyssä, koska hallitsemalla tämän jälkeen kolmea säätyä he olisivat saaneet suvereenin vallan valtiopäivillä. Vastaavasti yleinen 25 äänen äänikatto vastasi liberaalien keskivertokannattajien tulotasoa, joten heillä ei ollut syytä vaatia radikaaleja muutoksia. Vuoden 1885 valtiopäivillä nuorten fennomaanien johtajat nostivat jo esiin ajatuksen yhtäläisestä äänioikeudesta, mutta vielä seuraavan kahden vuosikymmenen ajan kamppailu käytiin lähinnä porvarissäädyn ääniasteikoista. Useat suomenkieliset kaupungit siirtyivät yksitellen alempiin äänikattoihin 1800-luvun loppuvuosina. Aivan viimeisissä säätyvaltiopäivien vaaleissa vuonna 1905 muutama kaupunki käytti peräti kahden äänen äänikattoa. Valtiopäivillä esitykset äänioikeuden laajentamisesta eivät kuitenkaan menestyneet säätyjen jarrutuksen ja osaksi myös Venäjän vanhoillisuuden vuoksi.
Nuorsuomalaisten tavoitteeksi tuli 1890-luvulla ääniasteikkojen korvaaminen yhtäläisellä äänioikeudella porvaris- ja talonpoikaissäädyssä, joskaan ei vielä yleinen äänioikeus. Naisten äänioikeus nousi valtiopäiväkeskusteluun vasta 1890-luvun jälkipuoliskolla ja ensimmäinen aloite siitä tehtiin vuonna 1897. Aloitteen tekijä oli porvarissäätyä edustanut Ivar Alexander Kyander. Vuonna 1884 perustettu Suomen Naisyhdistys oli jo aiemmin vaatinut naisille kunnallista vaalikelpoisuutta ja valtiollista äänioikeutta. Yleistä, yhtäläistä ja välitöntä ääni- ja vaalioikeutta sekä miehille että naisille asettui ensimmäisenä vaatimaan Suomen Työväenpuolue perustavassa kokouksessaan Turussa 1899. Forssan kokouksessa 1903 listalle lisättiin vielä parlamentin yksikamarisuus. Porvarillisista puolueista yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden sisällytti ohjelmaansa ensimmäisenä Suomalainen puolue lokakuussa 1904.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Vuosien 1904–1905 valtiopäiville annettiin lakiesitys ääniasteikkojen poistamisesta, mikä olisi tuonut yhtäläisen äänioikeuden aatelittomiin säätyihin. Säätyjen perustuslakivaliokunnan mietinnössä olisi lisäksi annettu myös palkollisille äänioikeus ja naisillekin vaalioikeus, mutta ei vaalikelpoisuutta. Mietintö hyväksyttiin eräin muutoksin talonpoikais- ja pappissäädyssä, mutta aatelis- ja porvarissäädyt eivät ottaneet sitä käsiteltäväkseen, sillä varsinkin ruotsinkieliset perustuslailliset halusivat ”valtiopäivälakkoa” kunnes lailliset olot olisi palautettu. Tämän seurauksena työväenliike otti vuoden 1905 aikana äänioikeustaistelun johdon käsiinsä ja sai mobilisoitua kansanjoukot suuriin mielenosoituksiin vaatimaan yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta.


title: Suomen äänioikeuden historia

text:
Keisarikunnan huono menestys sodassa Japania vastaan laukaisi Venäjällä vallankumouksen vuoden 1905 aikana ja lokakuun lopussa tsaari Nikolai II myöntyi antamaan lokakuun manifestin, jossa luvattiin perustaa laajalla äänioikeudella valittava lakia säätävä parlamentti eli duuma. Myös Suomessa puhkesi suurlakko, jonka aikana työväenliike sai ajettua läpi vaatimuksensa äänioikeusuudistuksesta. Asiaa ei osin työväen toiveiden mukaisesti saanut ratkaista kansalliskokous, vaan sen hyväksyminen jäi vanhan järjestelmän käsiin. Tsaarin 4. marraskuuta Suomelle antamaan marraskuun manifestiin sisältyi toimeksianto uudelle senaatille valmistella yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuva valtiopäiväjärjestys, mikä oli perustuslaillisten ja venäläisen esivallan myönnytys työväenliikkeelle ja kansanjoukoille. Poikkeuksellinen kumouksellinen tilanne mahdollisti vain hieman aiemmin mahdottomina pidettyjen uudistusten toteuttamisen ja toisaalta konservatiiviset tahot katsoivat välttämättömäksi taipua radikaalien vaatimuksiin.
Uusi Mechelinin senaatti nimitti 4. joulukuuta 1905 eduskuntauudistusta valmistelemaan 14-henkisen komitean, jonka puheenjohtajaksi tuli professori Robert Hermanson ja jäseniksi ruotsalaisista Emil Schybergson, Felix Heikel ja T. J. Boisman, nuorsuomalaisista P. E. Svinhufvud, Th. Rein, E. N. Setälä ja Santeri Alkio, vanhasuomalaisista J. R. Danielson-Kalmari, J. K. Paasikivi ja Juho Torppa sekä sosiaalidemokraateista Edvard Valpas, Heikki Lindroos ja Yrjö Sirola. Naisten vaalioikeus hyväksyttiin komiteassa lähes keskusteluitta, mutta naisten vaalikelpoisuudesta jouduttiin äänestämään lähinnä ruotsalaisten vastustaessa sitä. Vain puheenjohtaja Hermanson vastusti molempia ja jätti yksinään komiteamietintöön vastalauseensa naisten äänioikeudesta. Miesten osalta yleinen vaalioikeus ja -kelpoisuus oli jo etukäteen selvä komitean toimeksiannon johdosta. Vaalioikeuden alaikärajaksi komitea esitti vanhaa 21 vuotta, mutta vaalikelpoisuuteen 24 vuotta. Pitkän kiistelyn jälkeen komitea pääti myös, että eduskunnasta tulisi yksikamarinen ja vaalitavasta suhteellinen. Se jätti mietintönsä 28. helmikuuta 1906. Lopullisessa laissa äänioikeus toteutui komitean esittämässä muodossa, tosin senaatin esityksestä myös vaalioikeuden ikäraja korotettiin 24 vuoteen – äänioikeutetun tuli olla täyttänyt 24 vuotta ennen vaalivuotta. Viimeiset säätyvaltiopäivät hyväksyivät lopulta uuden valtiopäiväjärjestyksen ja vaalilain 1. kesäkuuta 1906 oleellisilta osiltaan muuttumattomina ja keisari vahvisti ne 20. heinäkuuta. Venäjä hyväksyi radikaalin uudistuksen, sillä se ei kuitenkaan kaventanut hallitsijan valtaoikeuksia Suomessa.
Ensimmäiset eduskuntavaalit pidettiin 15.–16. maaliskuuta 1907. Siihen asti muita Euroopan maita demokratian suhteen jäljessä ollut Suomi siirtyi niiden edelle. Suomessa naiset saivat ensimmäisinä Euroopassa sekä vaalioikeuden että -kelpoisuuden ja uuteen eduskuntaan valitut 19 naisedustajaa olivat maailman ensimmäiset naispuoliset kansanedustajat. Säätyvaltiopäivien ajan lopulla äänioikeutettuja oli Suomessa noin 126 000, mutta ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 1 272 873, eli eduskuntauudistus kymmenkertaisti valitsijakunnan. Myös moderni puoluelaitos syntyi Suomessa yleisen äänioikeuden myötä vuoden 1906 aikana.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Siinä missä kunnallisvaalit olivat säätyvaltiopäivien aikana olleet valtiollisia vaaleja demokraattisemmat, kääntyi tilanne vuoden 1906 uudistuksen myötä päinvastaiseksi. Edelleen tulojen mukaan porrastettua kunnallista äänioikeutta pidettiin Euroopan vanhanaikaisimpana.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden toteuttaminen myös kunnallisella tasolla kuitenkin lykkääntyi vielä vuosikymmenellä. Eduskunta hyväksyi asiaa koskevan lain jo vuonna 1908 pääasiassa vanhasuomalaisten ja sosiaalidemokraattien äänin 146–41, mutta amiraalisenaatti viivytteli sen esittelyä keisarin vahvistettavaksi vuoteen 1914 saakka. Lopulta antamassaan lausunnossa senaatti totesi yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden ”epäoikeudenmukaiseksi” ja hallitsija jätti lain vahvistamatta. Vasemmistoenemmistöinen eduskunta hyväksyi heinäkuussa 1917 uudet yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvat kunnallislait, joissa lisäksi oli äänioikeusikärajana 20 vuotta ja mahdollisuus kunnallisiin kansanäänestyksiin. Venäjän väliaikainen hallitus ei vahvistanut näitäkään lakeja, vaan hajotti eduskunnan valtalain vuoksi. Kahdeksan tunnin työaikalain ohella kunnallislakien toimeenpano oli samana syksynä yhtenä päävaatimuksista sosiaalidemokraattien ”Me vaadimme” -ohjelmassa, jonka toteuttamiseksi järjestettiin marraskuussa uusi yleislakko. Julistauduttuaan 15. marraskuuta korkeimman vallan haltijaksi Suomessa uusi eduskunta vahvisti välittömästi nämä lait. Ensimmäiset yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvat kunnallisvaalit päästiin sisällissodan vuoksi järjestämään vasta joulukuussa 1918, mutta tuolloisen käytännön mukaisesti niissäkin valittiin vasta kolmannes valtuutetuista. Kokonaisuudessaan yleisellä äänioikeudella valitut valtuustot saatiin siis vasta vuoden 1920 kunnallisvaalien myötä. Lisäksi porvarienemmistöinen eduskunta poisti vuoden 1919 aikana kunnallisvaalilaeista niiden radikaaleimmat piirteet: äänioikeusikäraja nostettiin ensin 24:een ja tasattiin sitten 21:een vuoteen, minkä lisäksi kansanäänestysten mahdollisuus poistettiin. On arveltu, että kunnallisen demokratian puuttumisella oli merkittävä vaikutus sisällissotaan johtaneeseen kehitykseen, sillä varsinkin syksyllä 1917 harvainvaltaisten valtuustojen ja järjestäytyneen työväestön välit kiristyivät monilla paikkakunnilla hyvin jyrkiksi.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Vuoden 1906 valtiopäiväjärjestys rajasi vielä muutamat ryhmät äänioikeuden ulkopuolelle. Ilman äänioikeutta jäivät vakinaisessa sotapalveluksessa olevat, holhouksen alaiset, kolmen edellisen vuoden aikana hengillekirjoittamattomina olleet, kruununverot kahden edellisen vuoden aikana maksamatta jättäneet (muusta syystä kuin todistetun köyhyyden vuoksi), vakinaista vaivaishoidon apua nauttivat, omaisuutensa velkojille luovuttaneet (”kunnes hän on pesäntilansa valalla vahvistanut”), kolmen edellisen vuoden aikana irtolaisuudesta tuomitut, tuomion nojalla kansalaisluottamusta vailla olleet sekä edellisen kuuden vuoden aikana vaalirikoksesta kuten äänten myymisestä tai ostamisesta tuomitut.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Suurin osa rajoituksista perustui siihen, että jonkinasteisen taloudellisen itsenäisyyden katsottiin edelleen olevan välttämätön edellytys yhteiseen päätöksentekoon osallistumiselle. Monet niistä poimittiin suoraan vuoden 1869 valtiopäiväjärjestyksestä. Sosiaalidemokraatit arvostelivat erityisesti köyhiin kohdistuneita rajoituksia. Henkikirjoitusehto katsottiin välttämättömäksi, sillä Suomessa ei ollut muuta yleistä väestökirjanpitoa, mutta varsinkin vailla vakituista asuinpaikkaa olleet ja runsaasti matkustavat jäivät helposti pois henkikirjoista. Muutkin ihmiset joutuivat lain vuoksi henkikirjoittajien erehdysten ja mielivallan armoille – esimerkiksi kansanedustaja Matti Helenius-Seppälä ei voinut vuoden 1909 vaaleissa asettua uudelleen ehdolle, sillä hänen nimensä puuttui vahingossa henkikirjasta. Myös äänioikeusikärajan nosto karsi huomattavasti äänioikeutettujen joukkoa. Rajoitusten kohteeksi joutuneiden tarkkaa osuutta on mahdotonta laskea, mutta henkikirjojen ja kirkonkirjojen vertailulla sen on arveltu olleen 1900-luvun alussa noin 11–15 prosenttia äänioikeusikäisistä. Verojen maksamattomuus ja vaivaishoidon apu karsivat noin 140 000 äänestäjää, loput rajoitukset koskettivat pienempää joukkoa. Myös vangit olivat pitkään käytännössä vailla äänioikeutta, sillä vankiloissa ei ollut äänestysmahdollisuutta.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Sosiaaliset äänioikeuden menettämisperusteet eli verojen maksamatta jättäminen ja vaivaishoito puuttuivat vuonna 1917 säädetyistä kunnallislaeista, mutta ne lisättiin niihin jo vuonna 1919 valtiollisia vaaleja vastaavasti. Konkurssitilaa ja irtolaisuustuomiota ei kuitenkaan lisätty kunnallisen äänioikeuden rajoitusehtoihin. Vuosina 1930–1944 olivat lisäksi voimassa niin sanotut kommunistilait, jotka epäsivät vaalikelpoisuuden ”yhteiskuntajärjestykselle vaaralliseen yhdistykseen” kuuluneilta.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Äänioikeuden menetysperusteet poistettiin myöhemmin valtiopäiväjärjestyksestä yksi kerrallaan: konkurssitila ja maksamattomat kruununverot vuonna 1928 (uuden valtiopäiväjärjestyksen yhteydessä), vakinainen sotapalvelus ja köyhäinhoito 1944, kansalaisluottamuksen puuttuminen 1969 ja holhouksenalaisuus, irtolaisuustuomio sekä hengillekirjoittamattomuus 1972. Kunnallisen äänioikeuden menettämisperusteina verojen maksamattomuus ja köyhäinhoidon apu säilyivät vuoteen 1948, joskin ensimmäinen ehto oli poikkeussäädöksellä poissa käytöstä jo vuosien 1945 ja 1947 kunnallisvaaleissa. Vaalirikoksista tuomittu vaalioikeuden menettäminenkin poistui rajoitusperusteena kunnallislaista vuonna 1976 ja viimein 1995 myös valtiollisista vaaleista viimeisenä äänioikeuden rajoitusperusteena – ikärajaa ja kansalaisuusehtoa lukuun ottamatta. Vaalikelpoisuuden esteistä ovat edelleen jäljellä vajaavaltaisuus (ent. holhouksenalaisuus) sekä eduskuntavaalien osalta sotilasvirassa toimiminen.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Kunnallisvaalien äänioikeusikäraja oli ollut jo vuodesta 1919 21 vuotta, mutta valtiollisissa vaaleissa se laskettiin takaisin 21 vuoteen vasta 1944. 1960- ja 1970-luvuilla äänestysikärajaa alennettiin vielä neljästi: kunnallisvaalien äänioikeusikäraja alennettiin 20 vuoteen 1968 ja valtiollisten vaalien 1969; vaalioikeuden ikäraja laskettiin kaikissa vaaleissa 18 vuoteen vuonna 1972 ja myös vaalikelpoisuuden vuonna 1976. Vuonna 1995 siirrettiin vielä äänioikeuden määräytymispäivä vaalivuotta edeltävän vuoden viimeisestä päivästä itse vaalipäivään, mikä keskimäärin alensi ikärajaa noin puolella vuodella. Pikemminkin ikärakenteen muutoksen kuin äänioikeusikärajan alentamisen vuoksi on äänioikeutettujen suhteellinen osuus väestöstä kasvanut suuresti: vuonna 1907 heitä oli 45,0 %, vuonna 2003 jo 80,9 %.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Vuonna 1955 tehty lainmuutos mahdollisti oteäänestyksen sairaaloissa, Suomen ulkomaisissa edustustoissa ja suomalaisissa laivoissa merellä. Oteäänestys korvattiin vuonna 1969 ennakkoäänestyksellä, joka 1972 määrättiin toimitettavaksi myös suljetuissa laitoksissa, kuten mielisairaaloissa, vankiloissa ja työlaitoksissa. Näin myös suljettujen laitosten asukkaat saivat tosiasiallisen äänioikeuden. Henkikirjojen korvaaminen uudella väestörekisterillä mahdollisti toisen vuoden 1972 lainmuutoksen, jolla annettiin äänioikeus valtiollisissa vaaleissa myös ulkomailla asuville Suomen kansalaisille. Tämä oli ensi kertaa käytössä vuoden 1975 eduskuntavaaleissa. Kunnallisvaalien äänioikeus laajennettiin 1976 koskemaan myös Suomessa vähintään kaksi vuotta asuneita muiden Pohjoismaiden kansalaisia ja 1991 kaikkia vähintään neljä vuotta maassa asuneita ulkomaalaisia. Vuonna 1995 kaikkien Euroopan unionin maiden sekä Islannin ja Norjan Suomessa asuvat kansalaiset saivat kunnallisen äänioikeuden samoilla ehdoilla kuin Suomen kansalaisetkin.


title: Suomen äänioikeuden historia

text: Vuonna 2010 oikeusministeri Tuija Brax asetti julkisen keskustelun vuoksi työryhmän selvittämään mahdollista äänioikeusikärajan alentamista 16 vuoteen kunnallisvaaleissa. Työryhmä ei mietinnössään ottanut kantaa siihen, tulisiko muutos toteuttaa.