title: NDM-1

text: NDM-1 (New Delhi metallo-beta-lactamase-1) on entsyymi, joka tekee bakteerista vastustuskykyisen antibiooteille. Bakteeri tarttuu ihmiseen ravinnon ja heikon käsihygienian välityksellä. NDM-1 leviää matkailijoiden mukana erityisesti Intian niemimaalta.


title: Sigurd Gadolin

text: Nils Sigurd Gadolin (29. elokuuta 1892 Forssa – 20. huhtikuuta 1962 Vaasa) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut pakinoitsija.


title: Ichthyornis

text: Ichthyornis (”kalalintu”) on sukupuuttoon kuollut lintusuku. Se oli ensimmäisiä tunnettuja lintulajeja. Sen fossiileja on löydetty pääasiassa Yhdysvaltojen eteläisistä osavaltioista.


title: Aigle-luokka (hävittäjä)

text: Aigle-luokka oli Ranskan laivaston 1930-luvun alussa valmistetun kuuden hävittäjän () alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.


title: Aigle-luokka (hävittäjä)

text: Luokan hankinta vahvistettiin osaksi vuoden 1927 laivasto-ohjelmaa ja tilaukset telakoille jätettiin 3. lokakuuta 1928. Ne poikkesivat vain hieman edeltäneestä Guépard-luokasta lukuun ottamatta uusittu keulan muotoa. Suurin ero oli suurempi taisteluteho, kun niiden aseistukseksi asennettiin uudet 138 millimetrin vuosimallin 1927 tykit, jotka oli kehitetty "Amiral Sénèsille" (entinen Saksan keisarikunnan laivaston "SMS S113") asennetuista saksalaisista kuuden tuuman tykeistä.


title: Muuramen Urheilijat

text: Muuramen Urheilijat (MuurU) on Muuramessa, Keski-Suomessa toimiva, vuonna 1947 perustettu urheiluseura, jonka lajeina ovat ammunta, hiihto, yleisurheilu, soutu ja koripallo.


title: HMS Tre Kronor (1944)

text: HMS Tre Kronor oli Ruotsin laivaston Tre Knoror -luokan risteilijä, joka laskettiin vesille toisen maailmansodan lopulla.


title: HMS Tre Kronor (1944)

text: Alus tilattiin Götaverkeniltä Göteborgista. Sen köli laskettiin 27. syyskuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1944. Alus valmistui 25. lokakuuta 1947.


title: HMS Tre Kronor (1944)

text: Alus poistettiin alusluettelosta 1. tammikuuta 1964.


title: Siiri Åkerberg

text: Siiri Juliana (Johanna) Åkerberg os. "Lunden" (1. lokakuuta 1896 Nivala – 24. heinäkuuta 1971 Nivala) oli suomalainen opettaja, matkapuhuja ja muistelmakirjailija.


title: Siiri Åkerberg

text: Nivalan Tällinkankaalla syntyneen Åkerbergin vanhemmat olivat nahkuri Jonni (Johan) Lunden ja Leena Stiina Häkkilä. Jonni Lunden oli saanut perintönä isältään Samual Lindenilta nahkuriliikkeen mutta ei kyennyt lopulta hoitamaan sitä muun muassa liiallisen alkoholin käytön takia. Liike myytiin ja isä Jonni lähti Pohjois-Suomeen ja äiti Leena-Stiina Tammisaareen ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. Perheen lapset joutuivat huutolaisiksi. Siiri oli aluksi huutolaisena Ypyän Pikkumäen torpassa mutta monien vaiheiden jälkeen hän pääsi amiraali Karl Toppeliuksen perheeseen Helsinkiin.


title: Siiri Åkerberg

text: Siiri oppi ruotsin kielen ja valmistui 1914 kansakoulunopettajaksi Helsingin alakansakoulun opettajaseminaarista. Hän oli aluksi Sauvossa yksityisen kansakoulun opettajana ja sitten Saustilan kartanossa Schaumanin perheen lasten kotiopettajana. Vuodesta 1918 aina 1930-luvulle asti hän toimi Kotikasvatusyhdistyksen matkapuhujana. Siiri meni naimisiin 1925 ruotsalaisen hissiteknikon Karl Sigurd Åkerbergin joka työskenteli Kone Oy:n palveluksessa Helsingissä. Karl Åkerberg kuoli talvisodan alkuvaiheissa 4. joulukuuta 1939 Helsingin pommituksessa. Siiri Åkerberg oli tämän jälkeen muutamia vuosia Kone Oy:n palveluksessa mutta hän siirtyi jatkosodan aikana Ruotsiin ja toimi siellä Suomen avustuskomitean palveluksessa huolehtien Ruotsissa olleista suomalaisista sotapakolaislapsista.


title: Siiri Åkerberg

text: Sodan jälkeen Siiri Åkerberg jäi Ruotsiin ja toimi siellä kansakoulunopettajana. Jäätyään eläkkeelle 1960-luvun alussa hän muutti takaisin kotiseudulleen Nivalaan. Hän kirjoitti kaksi omaelämäkerrallista muistelmateosta ja kuului myös Ylivieskan seudun taideyhdistyksen kirjallisen jaoston johtokuntaan 1966–1970.


title: Vože

text: Vože () on järvi Vologdan alueen pohjoisosassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 418 neliökilometriä, keskisyvyys 1,4 metriä ja suurin syvyys viisi metriä. Vožejärven lahtia ovat Jelomskoje- ja Molskojejärvet. Sen pohjoisosassa sijaitsee Spasskisaari.


title: Vože

text: Järveen laskee kaksikymmentä jokea, joista suurimmat ovat Moldona ja Vožega. Valuma-alueen laajuus on 5 870 neliökilometriä. Vože laskee Svidjoen kautta Latšajärveen. Järvi jäätyy marraskuun alussa ja vapautuu jäistä huhtikuun lopussa. Pohjaa peittää enimmillään kahden metrin paksuinen mutakerros. Rannoilla on paikoittain hiekkaa tai kiviä. Pinta-alasta 18 % on kaislikon ja muun kasvillisuuden peitossa.


title: Vože

text: Vožen kalalajeja ovat siika, muikku, kuore, lahna, särki, ahven, kiiski ja hauki. Siihen on istutettu myös kuhaa. Järvi toimii virkistyskalastus- ja retkeilykohteena.


title: HMS Gotland (1933)

text: HMS Gotland oli Ruotsin laivaston risteilijä.


title: HMS Gotland (1933)

text: Puolustusministeriön vuonna 1926 asettama laivaston tilaa selvittävä komitea suositteli vesilentokoneiden emälaivan hankintaa. Esityksen mukaan aluksen tuli olla uppoumaltaan 4500 tonnia ja sen tuli kyetä 27 solmun nopeuteen. Aluksen aseistuksena tuli olla kuusi 152 millimetrin tykkiä ja sen tuli kyetä kuljettamaan hangaarissa 12 lentokonetta. Tammikuussa 1927 laivaston esikunta sijoitti tykit yksiputkiset tykkitornien sijaan kaksiputkisiin torneihin sekä lisäsi alukselle raskasta ilmatorjunta-aseistusta sekä torpedoputket. Uppouma kasvoi muutosten seurauksena 4800 tonniin.


title: HMS Gotland (1933)

text: Lopullisten suunnitelmien mukaan aluksen viimeinen kolmannes oli täydellisesti varattu lentotoiminnalle. Suoja oli vähäinen rajoittuen kannen 25 millimetrin ja laipioden 13 millimetrin panssarointiin. Tykkitornit, kattilahuoneet oli suojattu vastaavalla panssaroinnilla ja tulenjohtotorni 19 millimetrin panssaroinnilla. Aluksen voimanlähteenä oli kaksiakselinen De Laval -turbiinimoottori, joka tuotti 33 000 hevosvoimaa kumpaankin akseliin. Voimanlähde mahdollisti 27,5 solmun huippunopeuden. Takimmainen tykkitorni vaikeutti konehuoneiden sijoittelua, kun ammushuone erotti kattilahuoneen konehuoneesta. Tämä aiheutti akseleiden eripituisuuden toisen olla erittäin pitkän ja toisen vastaavasti lyhyen. Kahteen kattilahuoneeseen oli sijoitettu neljä Penhoët-kattilaa.


title: HMS Gotland (1933)

text: Aluksen pääaseiksi valittiin Boforsin valmistamat 152 millimetrin 55 pituuskaliiperin M30 -tykit, jotka ampuivat 100 naulan kranaatteja. Tykeistä neljä sijoitettiin kaksoistorneihin ja kaksi yksputkisiin kasematteihin sillan kahtapuolen. Tornien elevaatio oli 60 astetta ja ne olivat sähköhydraulisia. Kasemateissa olevien tykkien elevaatio oli ainoastaan 30 astetta, mikä rajoitti niiden kantamaa merkittävästi. Raskaan ilmatorjunnan muodostivat yksi kaksiputkinen ja kaksi yksiputkista tykkiä. Ilmatorjuntaa täydensi neljä sillan kulmiin asennettua yksiputkista 25 millimetrin tykkiä. Kaksi kolmiputkista torpedoputkisarjaa oli asennettu pääkannelle taaemman savuhormin tasalle. Alus oli varustettu miinakiskoin ja se kykeni tarvittaessa kuljettamaan jopa 100 miinaa.


title: HMS Gotland (1933)

text: Lentokoneiden laukaisemiseksi piti alun perin olla kaksi katapulttia, mutta lopulta asennettiin vain yksi Heinkel-tyyppinen paineilmakatapultti. Katapultille johti rata koneiden kuljettamiseksi. Aluksen perässä oli nosturi koneiden nostamiseksi vedestä alukseen. Muutosten seurauksena koneiden lukumäärä laski kahdestatoista kahdeksaan ja aluksella ei koskaan toiminut enempää kuin kuusi konetta kerrallaan. Lentokoneina oli aluksi Hawker Osprey kellukekoneet, joiden Mercury-moottorit valmisti ruotsalainen NOHAB. Koneista neljä tilattiin 1932 ja niiden ensilento tehtiin syyskuussa 1934. Koneet luovutettiin laivastolle 1934-1935 ja niiden valmistusta piti jatkaa Ruotsissa lisenssin turvin, mutta ainoastaan kaksi valmistui.


title: HMS Gotland (1933)

text: Alus tilattiin 7. kesäkuuta 1930 Götaverkenin telakalta Göteborgista. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna ja alus laskettiin vesille 14. syyskuuta 1933. Alus valmistui vuotta myöhemmin 14. joulukuuta.


title: HMS Gotland (1933)

text: Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa tiedustelulaivueen johtoalukseksi. Pääosan talvista alus oli koulutuspurjehduksilla vieraillen Etelä-Amerikassa, Länsi-Afrikassa sekä monissa Euroopan satamissa. Toinen maailmansota keskeytti koulutuspurjehdukset ja alus palveli ainoastaan kotivesillä. Alus havaitsi toukokuussa 1941 Saksan laivaston taistelulaivan "Bismarckin" ilmoittaen siitä Tukholmaan, mistä tieto välittyi edelleen Britannian Amiraliteetille.


title: HMS Gotland (1933)

text: Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan kesäisin laivaston mukana ja talvisin koulutuspurjehduksilla. Vuoden 1955 muutostöiden jälkeen se teki ainoastaan yhden koulutuspurjehduksen, jonka jälkeen se siirrettiin reserviin 1956. Alus poistettiin alusluettelosta 1. heinäkuuta 1960 ja se myytiin romutettavaksi 1. huhtikuuta 1965 Ystadiin.


title: Liu Bocheng

text: Liu Bocheng (Wade-Giles: Liu Po-cheng, 刘伯承; 4. joulukuuta 1892 – 7. lokakuuta 1986) oli Kiinan kommunistisen puolueen jäsen ja sotilasarvoltaan marsalkka. Hän liittyi kommunisteihin vuonna 1911 ja osallistui Kiinan sisällissotaan sekä Japanin vastaiseen sotaan.


title: Aleksei Navalnyi

text: Aleksei Anatoljevitš Navalnyi (; s. 4. kesäkuuta 1976 Butyn, Moskovan alue, Neuvostoliitto) on venäläinen oppositiojohtaja, yhteiskunnallinen aktivisti ja bloginpitäjä. Hän on tullut kuuluisaksi korruption vastaisesta taistelustaan ja väärinkäytöksiä paljastavan RosPil-nettisivuston perustajana.


title: Aleksei Navalnyi

text: Navalnyin korruptionvastaisen toiminnan kohteenaan ovat olleet erityisesti valtionyhtiöt. Hän on tehnyt paljastuksia muun muassa Gazpromin, Transneftin ja VTB-pankin toiminnasta. Vuonna 2010 hän sai laajempaa kansainvälistä huomiota, kun Time-lehti tituleerasi häntä Venäjän Erin Brockovichiksi jutussa, joka käsitteli Navalnyin pyrkimyksiä saada Venäjän valtion pörssiyhtiöiden kirjanpitotiedot avoimemmiksi.


title: Aleksei Navalnyi

text: Navalnyi on ammatiltaan juristi. Hän on entinen sosiaaliliberaalin Jabloko-puoleen aktiivi. Huhtikuusta 2004 helmikuuhun 2007 Navalnyi toimi Jablokon Moskovan alueen johtajana. Vuonna 2007 Navalnyi erotettiin Jablokosta liiallisen kansallismielisyyden takia. Navalnyita luonnehdittiin nationalistiksi ja retoriikkaa muukalaiskammoiseksi. Vuonna 2011 Navalnyi nousi Putin-vastaisten mielenosoitusten kärkeen. Hän perusti sittemmin Edistyspuolueen ja pyrki Moskovan pormestariksi sijoittuen vaaleissa toiseksi 27,24% äänimäärällä.


title: Aleksei Navalnyi

text: 18. heinäkuuta 2013 Navalnyi tuomittiin viiden vuoden vankeuteen kavalluksesta. Syytteen mukaan hän kavalsi 400 000 euroa kirovilaiselta metsäyhtiöltä. Ihmisoikeusjärjestöt, Britannia, Saksa, EU ja Yhdysvallat arvostelivat tuomiota poliittiseksi. Navalnyi ehti kuitenkin kärsiä tuomiotaan vain päivän ennen kuin hänet vapautettiin ehdonalaiseen. Vuonna 2014 Navalnyi joutui jälleen oikeuteen syytettynä petoksesta ja hänet tuomittiin kolmen ja puolen vuoden ehdolliseen vankeuteen. Navalnyin veli Oleg Navalnyi tuomittiin samassa oikeudenkäynnissä ehdottomaan vankeuteen.


title: Aleksei Navalnyi

text: Maaliskuussa 2017 Navalnyin johtama korruption vastainen säätiö FBK julkaisi dokumenttielokuvan "On vam ne Dimon" (, ), jonka mukaan Venäjän pääministeri Dmitri Medvedev on kavaltanut omaisuutta noin 1,2 miljardin dollarin arvosta. Dokumenttia katsottiin YouTubessa yli 12 miljoonaa kertaa maaliskuun aikana. Eri puolilla Venäjää järjestettiin mielenosoituksia korruptiota vastaan 26. maaliskuuta. Poliisi pidätti päivän aikana satoja mielenosoittajia, ja pidätettyjen joukossa oli myös Navalnyi.


title: Aleksei Navalnyi

text: Maaliskuussa 2017 ohikulkija heitti briljanttivihreää Navalnyin kasvoille. Välikohtaus sattui siperialaisessa Barnaulin kaupungissa, jossa Navalnyi oli kampanjoimassa presidentinvaaleja varten. Myöhemmin Navalnyi julkaisi videon, jossa hän vetosi ihmisiin, jotta nämä osallistuisivat korruption vastaisiin mielenosoituksiin eri puolilla Venäjää. Huhtikuun lopussa Navalnyin kasvoille heitettiin jälleen briljanttivihreää, joka sisälsi myös happoa. Navalnyin toinen silmä sokeutui 80-prosenttisesti.


title: Aleksei Navalnyi

text: Navalnyi on kertonut halukkuudestaan asettua ehdolle Venäjän 2018 presidentinvaalissa, mutta Venäjän keskusvaalilautakunnan mukaan hän ei voi asettua ehdolle rikostuomioiden vuoksi.


title: Käänteistiedosto

text: Käänteistiedosto (käytetään myös termejä käänteishakemisto ja käänteisrakenne) on tietokanta, johon kerätään tiedostossa esiintyvät hakuavaimet ja niiden esiintymiin viittaavat linkit. Käänteistiedostoa käytetään tiedonhakuun etenkin tekstitietoa sisältävissä tietokannoissa.


title: Käänteistiedosto

text: Käänteistiedostoja käytetään hakuoperaatioihin, sillä haku peräkkäistiedostoista on hyvin hidasta. Käänteistiedostosta hakeminen on nopeaa, koska järjestelmä tekee haun aakkostetusta hakusanaluettelosta sen sijaan, että hakisi tiedon koko peräkkäistiedostosta.


title: Käänteistiedosto

text: Käänteistiedosto on keskeinen tiedostorakenne nykyisissä kaupallisissa tekstitietokannoissa: lähes kaikki hakujärjestelmät käyttävät sitä. Esimerkiksi nimikirjoitustiedostoon verrattuna käänteistiedostot ovat ylivoimaisesti parempia lähes joka osa-alueella, kuten nopeudessa, tilan tarpeen vähyydessä ja toiminnallisuudessa.


title: Käänteistiedosto

text: Käänteistiedosto muodostetaan poimimalla peräkkäistiedoston kaikista tietueista hakuavaimet ja listaamalla ne yhdessä tietueen numeron kanssa listaksi. Hakuavaimia voidaan poimia joko yhdestä tai useammasta kentästä.


title: Käänteistiedosto

text: Hakuavaimiksi poimitaan yleensä tietueiden kaikki sanat. Osa yleisimmistä sanoista poistetaan sulkusanalistan avulla järjestelmän tehokkuuden parantamiseksi Suomenkielisiä sulkusanoja ovat esimerkiksi ja, tai, että, mutta.


title: Käänteistiedosto

text: Hakuavain-tietuenumerolista lajitellaan hakuavainten mukaan nousevaan järjestykseen.


title: Käänteistiedosto

text: Samat hakuavaimet yhdistetään yhdeksi hakuavaimeksi, ja niihin viittaavat tietuenumerot listataan hakuavaimen yhteyteen. Tuloksena on käänteistiedosto, jossa jokaisesta hakuavaimesta kerrotaan sen kaikkien esiintymien osoitteet tiedoston tietueissa.


title: Käänteistiedosto

text: Käänteistiedostoja voidaan muodostaa eri kenttien perusteella (esim. otsikko, tekijä, asiasanat) tai useita kenttiä sisältävinä sekakäänteistiedostoina. Sekakäänteistiedoston hakuavaimiin liitetään kenttätunniste, eli tieto siitä, missä perustiedoston kentässä hakuavain esiintyy.


title: Käänteistiedosto

text: Käänteistiedoston ja perustiedoston koot ovat usein samat, mutta erilaisen tiedostorakenteensa vuoksi käänteistiedostosta on huomattavasti nopeampaa hakea, kuin perustiedostosta.


title: Käänteistiedosto

text: Sanakirjatiedostolla varustetusta käänteistiedostosta haku tapahtuu seuraavasti:


title: Käänteistiedosto

text: Hakumenettelyä havainnollistetaan kuvassa 1. Oletetaan, että perustiedosto on muodostettu vaikka lastenkirjojen nimistä. Niistä on muodostettu myös sanakirjatiedosto sekä käänteistiedosto. Muista kentistä (tekijä, asiasanat, jne) tehdään lisähakemistot, mutta tarkastellaan tässä vain nimikekenttää. Hakuavaimina ovat apina ja navigoi. Suurta perustiedostoa ei yleensä tarvitse tutkia ennen kuin on selvitetty, mitkä sen tietueista täyttävät hakuehdot. Perustiedosto saattaa sisältää jopa miljoonia tietueita, mutta tällä hakumenettelyllä sieltä ei tarvitse poimia kuin nämä tietueet. Näin hakuajat jäävät enintään muutaman sekunnin mittaisiksi.


title: Käänteistiedosto

text: Hakuavaimien syötön jälkeen esiintymien lukumäärätieto haussa saadaan suoraan sanakirjatiedostosta. Hakuohjelma voi hakea käänteistiedoston vastaavat tietueet valmiiksi työmuistiin sillä aikaa kun esiintymien lukumäärätietoa haetaan, mikä vie suhteellisen kauan. Tuloksena saatava tieto hakuehdon apina JA navigoi osumien määrästä, vaatii käänteistiedoston tutkimista. Tällöin joudutaan vertaamaan hakuavaimiin apina ja navigoi liittyviä tietuenumerolistoja.


title: Käänteistiedosto

text: Käänteistiedostoa ja sanakirjatiedostoa käyttävän tietokannan päivittäminen on työlästä. Perustiedoston päivittämisen lisäksi täytyy päivittää myös kaikki lisähakemistot ja sanakirjatiedostot, joita muutokset koskevat.


title: Käänteistiedosto

text: Uuden tietueen lisääminen tapahtuu seuraavasti:Kuvassa 2 esitetään kuvan 1 päivitetty käänteistiedosto tietueen numero 10 lisäyksen jälkeen. Tietue numero 10 sisälsi hakuavaimet "apina", "syö" ja "puussa". Näin ollen tietuenumero 10 tulee lisätä näiden avainten tietoihin käänteistiedostossa ja kasvattaa näiden avainten esiintymälukumäärää yhdellä sanakirjatiedostossa. Hakusanaa "syö" ei ennestään ollut tietokannassa, joten täytyy se lisätä sekä käänteis- että sanakirjatiedostoon. Tietueen poisto ja muutos tapahtuu samalla tavalla, päivittäen myös käänteis- ja sanakirjatiedosto.


title: Lapsuuteni lumijoulu

text: Lapsuuteni lumijoulu on Jukka Kuoppamäen vuonna 1973 julkaistu joululauluja sisältävä albumi. Levyllä vierailevat Piritta Perälä ja lapsiryhmä. Albumi on jaettu kahteen osaan: A-puoli sisältää ”tunnelmallisia lauluja” ja B-puoli ”iloisia lauluja”.


title: Lapsuuteni lumijoulu

text: Jukka Kuoppamäen ja Piritta Perälän lisäksi levyllä esiintyy lapsia, jotka saatiin mukaan Kuoppamäen tuttavaperheen lasten lastentarhasta. Kappaleet pyrittiin esittämään samassa hengessä kuin niitä kotona lasten kanssa lauletaan. Säestäjänä albumilla toimii Kuoppamäen viimeisimpien levyjen tapaan Castanja-yhtye. Kuoppamäki piti levyä onnistuneena, ja siitä tuli monen vuoden joulumyynnin aikaan menestystuote.A-puoli: Tunnelmalliset laulut


title: Lapsuuteni lumijoulu

text: B-puoli: Iloiset laulut


title: Michelle Clunie

text: Michelle Renee Clunie (s. 7. lokakuuta 1969 Portland, Oregon, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa rooleistaan Melanie Marcuksena sarjassa "Älä kerro äidille" ja Ellen Bealsina sarjassa "Näytön paikka".


title: Michelle Clunie

text: Ennen näyttelijänuraansa ja muuttoa Los Angelesiin Michelle Clunie opiskeli Academy Of Professional Ballet -tanssikoulussa.


title: Michelle Clunie

text: Clunie on nähty uransa aikana muun muassa elokuvissa "" ja "Epäillyt". Hän on esiintynyt myös useissa televisiosarjoissa, kuten "Kunnian miehet", "Amyn lailla", "Teho-osasto", "Isojen poikien leikit", "", "House", "Ilman johtolankaa", "Näytön paikka" ja "CSI". Vuonna 1996 hän antoi lisäksi äänensä Grace Swansonille videopelissä "Eraser – Turnabout".


title: Michelle Clunie

text: Vuosina 2000–2005 Clunie näytteli yhdysvaltalaisessa "Älä kerro äidille" -sarjassa juutalaista juristia Melanie Marcusta, joka oli toinen osapuoli sarjan keskeisestä lesbopariskunnasta. Hänen kumppaniaan Lindsayta näytteli Thea Gill. Clunie oli yksi päähenkilöistä sarjan kaikilla viidellä tuotantokaudella, ja tämä on edelleen hänen suurin roolityönsä.


title: Ošta

text: Ošta (, vepsäksi "Šušt") on maalaiskunta ja sen keskuskylä Vologdan alueen Vytegran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Oštajoen varrella 60 kilometriä Vytegrasta länteen. Kylässä on 1 200 ja kunnassa 1 700 asukasta (vuonna 2010).


title: Ošta

text: Oštan kunnan pinta-ala on 1 455,49 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Vytegran piirin Megran ja kaakossa Koštugin kuntiin, etelässä Vologdan alueen Babajevon piiriin, lännessä Leningradin alueeseen ja pohjoisessa Ääniseen. Pinta-alasta 82,1 prosenttia on metsää ja 16,8 prosenttia maatalousmaata.


title: Ošta

text: Kunnan eteläosa kuuluu Vepsän ylänköön ja pohjoisosa Äänisen alankoon. Idässä sijaitsee 304 metrin korkeuteen kohoava Malgora. Joet kuuluvat etupäässä Ääniseen laskevien Oštan ja Vodlitsan valuma-alueisiin. Kunnan lounaiskulmassa Tukšajoki virtaa kohti Laatokkaa. Suurimmat järvet ovat Äänisen ohella Megorskoje, Šimozero ja Jandozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, hiekka, sora, rakennuskivi ja tulenkestävä savi. Kunnan alueella sijaitsee 85,53 neliökilometrin laajuinen Šimozeron rauhoitusalue. Suunnitteilla on Megran järvialueen rauhoitusalueen sekä Vologodskoje Poozerje -nimisen luonnonpuiston perustaminen.


title: Ošta

text: Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Gornyi Rutšein taajama sekä seitsemän kylää: Kardanga, Kedra, Kurvošski Pogost, Nižnjaja Vodlitsa, Rutšei, Simanovo ja Verhnjaja Vodlitsa. Suurimmat asutuskeskukset ovat Ošta, vajaan 300 asukkaan Gornyi Rutšei ja noin 150 asukkaan Nižnjaja Vodlitsa. Entisessä Žabinetsin kylässä on huvila-asutusta.


title: Ošta

text: Seudun kanta-asukkaita ovat vepsäläiset, joista suurin osa on ajan mittaan venäläistynyt. Vepsän kieli säilyi pisimpään kunnan eteläosassa sijaitsevalla Šimozeron alueella, joka on autioitunut toisen maailmansodan jälkeen.


title: Ošta

text: Oštan pogosta (ven. "Oštinski pogost") mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvun lopussa. Vuosina 1927–1956 se oli Oštan piirin keskus. Jatkosodan aikana lokakuussa 1941 neuvostoarmeija pysäytti suomalaisten hyökkäyksen kylän länsipuolelle, johon muodostui rintamalinja vuoteen 1944 saakka. Oštan kyläneuvostoon liitettiin vuonna 1954 Kurvošin kyläneuvosto ja vuonna 1958–1959 Nižnjaja ja Verhnjaja Vodlitsan kyläneuvostot. Oštan pogostaan yhdistettiin vuonna 2000 Andrejevon, Kurginon, Neškinan, Nizin, Tarasinan ja Tšeleksan kylät, jotka saivat yhteisen virallisen nimen "Ošta".


title: Ošta

text: Kunnan kautta kulkee Lotinapellon ja Vytegran välinen osittain päällystetty maantie P37 sekä Oštan ja Petroskoin välinen maantie P19. Keskuskylästä on linja-autoyhteydet Vytegraan, Vologdaan, Petroskoihin, Podporožjeen ja Pietariin. Lähin rautatieasema on Podporožjessa ja lähin lentokenttä Vologdassa.


title: Ošta

text: Seudun pääelinkeino on puunhankinta, jota harjoittaa Onegalesprom ja kolme yksityisyritystä. Lisäksi on kaksi sahalaitosta, kivennäisvesipullottamo ja leipomo. Oštan maatalousyritys on lopettanut toimintansa. Nykyään maataloutta edustaa noin 650 palstaviljelmää.


title: Ošta

text: Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, yleisönpalvelukeskus, posti, pankki, ruokala ja joukko kauppoja. Eräitä palveluja on myös Gornyi Rutšeissa ja Nižnjaja Vodlitsassa.


title: Ošta

text: Pavšozeron rannalla Gornyi Rutšein lounaispuolella on neoliittikauden asuinpaikka. Muinaisia asuin- ja hautapaikkoja on myös Šimozeron rannalla. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1800-luvulta peräisin olevat Nižnjaja ja Verhnjaja Vodlitsan sekä Kurvošski Pogostin kirkot, Kardangan tsasouna, Mežinin talo Verhnjaja Vodlitsassa sekä Vodlitsajoen ylittävä kivisilta. Oštassa on toisen maailmansodan muistomerkki ja kotiseutumuseo. Kunnassa ei ole matkailupalveluja.


title: Respect the Pimpin’

text: Respect the Pimpin’ on hip-hop-artisti Too Shortin ensimmäinen EP-levy. Albumi julkaistiin 14. joulukuuta 2010. Albumin kappaleet kertovat pääasiassa parittamisesta.


title: Norwegian Wood (This Bird Has Flown)

text: Norwegian Wood (This Bird Has Flown) on The Beatles -yhtyeen kappale. Nimi tarkoittaa suomeksi "norjalaista puuta". Eräs musiikkifestivaali on saanut siitä nimensä. Kappale julkaistiin ensimmäistä kertaa levyllä "Rubber Soul" (1965). Laulun on pääosin kirjoittanut John Lennon, mutta myös Paul McCartney on osallistunut sen laatimiseen.


title: Laivanrakennus

text: Laivanrakennus on hyvin vanha taito, joka on historian myötä kehittynyt laivoja telakoilla rakentavaksi teollisuudenalaksi. Ihmisillä on riittänyt rohkeutta lähteä vesille jo hyvin varhain. Kannusteena lienee ollut pääsy paremmille kalavesille ja metsästysmaille. Jo pronssikautiset punoksilla sidotut laidoitetut veneet, kuten Ferribyn veneet, ovat olleet taitavasti tehtyjä ja niillä on lähdetty pitkille matkoille. Laivanrakennustaito on kehittynyt eri puolilla maailmaa toisistaan riippumatta ja historian aikana on havaittavissa monenlaisia perinteitä veneiden ja laivojen rakenteissa. Sodankäynti ja kilpavarustelu on usein ollut laivanrakennuksen kehittämisen motiivina. Vuosituhansia laivoja tehtiin puusta ja ne kulkivat purjeilla tai soutajien voimalla. 1800-luvulla voimanlähteeksi tuli vähitellen höyrykone ja rungon rakennemateriaaliksi teräs. 1900-luvulla käyttövoimana on ollut höyryturbiini, dieselmoottori ja joissakin laivoissa myös ydinvoima. Laivanrakennusmestarit olivat ensimmäisten joukossa julkisesti auktorisoituja ammattilaisia. Merellä kulkevan laivan käyttöikä on joitakin kymmeniä vuosia, joten jatkuva uudistaminen on välttämätöntä. Suuren laivan rakentaminen on muodostanut taloudellisia ongelmia kuninkaillekin. Meri on vaativa ja riskialtis ympäristö laivoille, joten erilaiset taloudelliset instrumentit, kuten takaukset ja vakuutukset ovat kehittyneet tukemaan riskien jakamista niin laivoja rakennettaessa kuin merenkulussakin. 1700-luvulla takaajien perustamien luokituslaitosten toimintaan sisältyi laivojen onnettomuuksien tutkintaa ja raportointia, mistä käynnistyi turvallisuuden järjestelmällinen kehittäminen ja rakenteiden standardointi. Nykyään laivat rakennetaan tiukasti säännösten mukaisesti. Rahtilaivoissa korostuvat taloudelliset näkökulmat, kun taas matkustajalaivoissa ja huvialuksissa on havaittavissa muitakin painotuksia.


title: Laivanrakennus

text: Vanhin tunnettu merimatka on tapahtunut vähintään 50 000–70 000 vuotta sitten, kun ihmiset ovat siirtyneet Uuteen-Guineaan ja Australiaan. Afrikasta lähtynyt ihmisjoukko siirtyi rantoja pitkin Intian niemimaan ympäri ja pystyi jääkauden noin 80 metriä nykyistä alemman merenpinnan vuoksi etenemään Indonesian saaristossa helposti, pisimpien merimatkojen ollessa parikymmentä kilometriä. Australiaan päästääkseen ihmisten oli ylitettävä noin 170 kilometrin levyinen merensalmi. Eristyksessä eläneet Australian ja Uuden-Guinean alkuperäiskansat muistuttavat ulkonäöltään afrikkalaisia ja geenien perusteella he ovat luultavasti viimeisiä ensimmäisten liikkeelle lähteneiden ihmisryhmien suoria jälkeläisiä. Voidaan vain arvailla, millaisilla aluksilla tämä matka on tehty. Vihjeitä voidaan hakea nykypäivään säilyneistä alkeellisista aluksista. Oksista tai papyruskaisloista sidotut lautat ovat hyvin vanhoja afrikkalaisia vesikulkuneuvoja. Intiassa käytetään kolmesta tukista sidottua lauttaa, joista keskimmäinen on pisin. Fidžisaarilla käytetään bambuvarsista on sidottu lauttoja, joissa on kaiteet. Tiibetissä jokia ylitetään eläintennahasta tehdyillä ilmatäytteisillä kellukkeilla. Yhdestä puusta kovertamalla tehdään ruuhia. Sidotun puukehikon ympärille voidaan kiristää nahkoja tai tuohia (esimerkiksi amerikkalaiset tuohiveneet) kanootin tai kajakin tekemiseksi.


title: Laivanrakennus

text: Niili on laivaliikenteen kannalta suotuisa joki, sillä siellä tuulee säännöllisesti pohjoisesta, minkä ansiosta purjeilla pääsee jokea ylös ja virran mukana alas. Kuvia Niilillä käytetyistä aluksista on läydetty esidynastisen ajan saviruukuista 6 000 vuoden takaa. Kuvissa on pitkiä kaislasidoksisia veneitä, joiden kapeneva kaislasidos on keulassa ja perässä taivutettu ylös. Jo tuolloin peräosa taivutettiin niin paljon, että se osoittaa sisäänpäin veneeseen. Tästä tuli vuosituhansiksi Välimeren aluksille tyypillinen piirre. Samalta ajalta on löydetty myös purjeella varustetun veneen kuva. Masto oli sijoitettu lähelle keulaa, jolloin purjetta voitiin käyttää vain myötätuuleen. Näissä veneissä oli ohjausairo, ja niitä voitiin myös meloa.


title: Laivanrakennus

text: Ensimmäisen dynastian ajalta on jo kuvia puulaivojen valmistamisesta. Egyptistä ei löydy juurikaan laivanrakennukseen sopivaa puuta, sillä paikallista sykomori- ja akaasiapuusta saadaan vain lyhyitä lautoja. Tämän vuoksi puuta alettiin tuoda muualta. Puupalaset sidottiin toisiin tiimalasia muistutavilla puupalasilla tai ommeltiin yhteen köysillä. Puskusaumat tiivistettiin piellä ja kasvikuiduilla tai ruoholla . Lisäksi aluksen koossa pitämiseen käytettiin laivan ulkopuolisia kiristettäviä vöitä ja sidoksia. Vedessä vedenpaine puristaa liitoksia yhteen. Suurimmissa aluksissa melat korvattiin airoilla.. Abydosin kaupungin läheltä on löydetty rituaalihautauksissa käytettyjä veneitä, jotka on ajoitettu ensimmäisen dynastian ajalle. Näistä on saatu tärkeitä tietoja laivanrakennustekniikasta. Lautojen liitoksissa on käytetty tappi-reikätekniikkaa. Laivojen materiaaliksi on tunnistettu paikallinen tamariskipuu.


title: Laivanrakennus

text: Merelle egyptiläiset ovat lähteneet 3000 eaa. vuosisadalla. Hieroglyfit kertovat faarao Sneferun lähettäneen 2600 eaa. tietämillä 40 laivaa Foinikiaan noutamaan setripuuta laivanrakennukseen. Faarao Sahura lähetti kahdeksan sotalaivaa Syyrian rannikoa tuhoamaan, ja retkikunta palasi vangiksi otettujen foinikialaisten kanssa. Sahuran sotalaiva oli rakennettu kuten aikaisemmatkin laivat ilman köliä ja kaaria. Palaset kiristettiin rungon ulkopuolisilla köysillä ja verkoilla toisiinsa. Kansi tuki rakennetta. Masto oli kaksijalkainen ja se voitiin laskea alas. Masto oli edelleen sijoitettu niin eteen, että purjetta voitiin käyttää vain myötätuulessa. Egyptiläisillä oli tapana sijoittaa hautoihin laivojen pienoismalleja. Näistä käy ilmi, että vuoden 2000 eaa. tienoilla useat ohjausairot korvattiin yhdellä suurella.. Naispuolinen faarao Hatšepsut lähetti 1400 eaa. laivaston Puntin maahaan Afrikan sarveen. Näissä laivoissa oli tukeva köli tai keskirunkopalkki, joka ulottui niin keulan kuin peränkin yli. Purjemasto oli sijoitettu keskilaivaan ja ylempi raakapuu oli laskettava. Tätä laivaa pystyttiin purjehtimaan sivutuuleenkin. Aluksen pituus oli arviolta 25–27 metriä.


title: Laivanrakennus

text: Obeliskit ovat yhtenä kappaleena hakattu vuoresta Assuanissa ensimmäisen kataraktin luona. Sieltä ne on kuljetettu laivalla Luxoriin ja Heliopolikseen. Faarao Thutmosis I rakennutti laivan obeliskien kuljettamiseen. Hänen tyttärensä kuningatar Hatšepsut hakkautti isänsä ja itsensä kunniaksi kaksi obeliskia, joiden laivauksesta on säilynyt kuva vuoritemppelissä Deir el Bahrissa. Kaksi obeliskia kantaneen laivan on laskettu olleen 63 metriä pitkä, 25 metriä leveä. Sen syväyksen lasketaan olleen 2 metriä ja painon 800 tonnia ilman kuormaa ja 1 500 tonnia kuorman kanssa.


title: Laivanrakennus

text: 1200-luvulla eaa. Egypti joutui yhä enemmän merikansojen, lähinnä filistealaisten hyökkäyksen kohteeksi. Faaroa Ramses III kävi näitä vastaa sotaa menestyksekkäästi. Hänen hautakammiossaan Medinet Habussa on vanhin meritaistelua kuvaava reliefi. Egyptiläiset olivat ilmeisesti ottaneet oppia muiden merenkävijäkansojen laivoista. Soutajat on suojattu roiskelaudoituksella. Mastossa on nähtävissä märssykori ja purjeet ovat koottavissa supistimilla, jolloin raakaa ei tarvitse laskea alas.


title: Laivanrakennus

text:
Merenkulun kehittyminen Egeanmeren rannoilla ja saarilla asuvien kansojen joukossa on luonnollista, sillä jo 3400 eaa. saarien välillä oli kulttuuriyhteyksiä. Varhaisimmat alukset ovat olleet papyruslauttoja ja ruuhia, joihin on köysillä sidottu sivulaudat. Koska alueella kasvaa hyvää laivanrakennuspuuta, laivat tehtiin jo varhain kölin ja kaaripuiden varaan. Minolainen kulttuuri Kreetalla oli ensimmäinen merivalta, jolla oli yhteyksiä Egeanmeren lähisaarille. Kreetalaisten ja egyptiläisten aluksissa on samoja piirteitä, mutta sitä ei tiedetä, kumpaan suuntaan on kulkenut enemmän vaikutteita. Mykeneläinen kulttuuri kukoisti Kreikan mantereella ja saaristossa, ja se kävi kauppaa Välimerellä. Foinikialaiset elivät Välimeren pohjukassa, nykyisen Libanonin alueella ja heillä oli siirtokuntia ympäri Välimerta. Foinikialaiset myivät ja laivasivat setripuuta Egyptiin ja olivat läheisessä yhteydessä heihin. Foinikalaiset kehittivät monisoutuiset sotalaivat eli kaleerit. Foinikialaisessa dieerissä oli soutajia kahdessa tasossa ja laivan keskellä oli koko laivan mittainen silta, jossa sotilaat pystyivät liikkumaan. Egeanmeren alueella laivan rakennukseen käytettiin mäntyjä. Rannikolla kasvanutta lajia kutsuttiin nimellä pitys (rannikkomänty, turkinmänty tai alepponmänty), vuoristossa kasvanutta nimellä peuce (makedonianmänty tai mustamänty)). Kolmas mäntylaji oli pinja, jota viljeltiin jo antiikin aikana syötävien siemenien vuoksi. Kreikkalaisissa sotalaivoissa käytettiin pihtaa sen keveyden vuoksi. Kauppalaivoissa käytettiin kestävyyden vuoksi vuoristomäntyä.
Doorilaiset siirtyivät Kreikkaan 1100-luvulla eaa. Tämän jälkeen Kreikan historiasta alkaa ajanjakso, josta on säilynyt vähän tietoa. Joistakin ruukunpalasista on päätelty, että doorilainen sotalaiva on ollut yhdestä suuresta puusta tehty alus ja muistattanut joitakin Papua-Uuden-Guinean saarien sotakanootteja. Kreikan kaupunkivaltiot alkoivat 700 eaa. alkaen harjoittaa kauppamerenkulkua ja kilpailla foinikialaisten kanssa. Turvallisilla kotivesillä käytettiin pienehköjä, pelkin purjein kulkevia kauppalaivoja, joissa oli korotetut laidat ja silta perästä keulaan, jota pitkin päästiin kulkemaan kansilastin yli. Pidemmillä matkoilla laivat olivat sotalaivojen ja kauppalaivojen yhdistelmiä ja niissä oli soutajia. Tyypillistä kreikkalaisille aluksille oli keulan pidennys, keulajuhmuri, joka sotalaivoissa toimi hyökkäyspuskurina, mutta kauppalaivoissa sen on arveltu parantaneen kulkuominaisuuksia, kuten nykyään käytettävä bulbi. Toinen tyyppillinen piirre on keulassa käytetty silmän kuva.


title: Laivanrakennus

text:
Kreikka on vuoristoinen maa, jossa kuljetus oli tehokkainta vesitse. Ateena saavutti Egeanmeren herruuden 400-luvulla eaa. laivastonsa ylivoimalla. Meritaistelujen tekniikkana oli puskea vastustajan laivat rikki keulajuhmurilla. Taktiikan onnistuminen riippui aluksen koulutetuista soutajista ja taitavasta ohjaamisesta, mutta myös nopeudesta ja keveydestä, mikä johti kilpailuun laivojen tekniikasta. Kreikkalainen dieeri eli kaksisoutu 600-luvulta alkaen oli antiikin keveimpiä ja siroimpia aluksia. Keveät laivat voitiin vetää perä edellä maihin. Thukydides mukaan korinttilaisten alkoivat ensimmäisenä rakentaa laivojen sisäpuolelle kaaria. Kaaret kuitenkin muotoiltiin ja lisättiin vasta jälkikäteen laipioiden ollessa jo valmiit. Trieerejä eli kolmisoutuja rakennettiin jo 600-luvulla eaa., mutta raskaina ja kömpelöinä ne eivät aluksi pärjänneet dieereille.
Kolmisoudusta kehittyi 300-luvulla eaa. antiikin paras sotalaiva. Aluksen kummallakin sivulla oli soutajia kolmessa rivissä. Yksi riveistä oli sijoitettu muita alemmaksi, ja sen airorei’issä oli nahkapussit, jotta vesi ei pääsisi sisään. Yksi rivi oli sijoitettu parvelle veden päälle. Kolmisoutu voitiin pitää lyhyeänä, jotta käännökset onnistuivat nopeasti. Kolmisoudun nopeuden on arvioitu olleen maksimissaan noin 11 solmua. Kolmisoutujen jälkeen tulivat nelisoudut ja viisisoudut 300-luvulla eaa. Maalla säilytetyt sotalaivat pysyivät kuivina ja jouduttuaan pusketuiksi, ne eivät uponneet vesilastissa. Edes raskas pronssinen keulajuhmuri ei riittänyt upottamaan alusta. Hylkyjä voitiin ilmeisesti korjata, koska ne yleensä pyrittiin pelastamaan. Suurin Ptolemaios IV Aleksandriassa 200-luvun eaa. lopulla rakentama sotalaiva, nelikymmensouduksi mainittu, oli kuvausten mukaan 130 metriä pitkä ja soutajia oli yli 4 000. Todennäköisesti alus ei ole juuri liikkunut merillä, vaan on toiminut pelotteena.


title: Laivanrakennus

text:
Rooman menestys ei perustunut laivastoon. Roomalaiset rakensivat laivaston vahvaa merivaltaa Karthagoa vastaan käytyihin puunilaissotiin. Toisen puunilaissodan jälkeen Rooma antoi laivastonsa rappeutua. Myöhemmin laivasto koottiin tarvittaessa Etelä-Italian kreikkalaisilta kaupungeilta. Vuoden 50 paikkeilla keisari Claudius saattoi loppuun Ostian sataman työt. Rooma oli tullut riippuvaiseksi Aleksandriasta laivatusta viljasta. Lukianoksen tuotannossa on säilynyt kuvaus viljalaivan matkasta osana teosta "Laiva eli Toivomukset" (myös nimellä "Purjehdus eli Inhimillisiä toiveita"). Laivan nimi oli "Isis", ja se lähti Aleksandriasta kohti Roomaa. Laivan kerrotaan olleen 55,5 m pitkä, yli 13,7 m leveä ja sen kannen korkeuden 13,4 m. Aluksen vetoisuus oli noin 1 200 tonnia. Alkutaival sujui lauhassa luodetuulessa Kyprokseen viikossa, joten nopeus oli ollut noin 1,75 solmua, mikä on kohtuullinen nopeus raskaalle alukselle luovissa. Tämän jälkeen nousi länsimyrsky ja alus joutui nykyisen Turkin länsirannikolle. Tämän jälkeen matkan päämäräksi valittiin Ateena.
Isojen aluksien rungot rakennettiin maalla ja varusteltiin meressä. Vesille laskun jälkeen alkoivat ongelmat, sillä suolaisissa valtamerissä puulaivoja tuhoaa laivamato, jota roomalaiset kutsuivat nimellä "Terredo navalis", joka on myös sen nykyinen tieteellinen nimi. Erityisesti lehtikuusta pidettiin altiina laivamadolle. Suuria laivoja suojattiin siten, että ensin runko peitettiin piessä liotetulla liinakankankaalla ja sitten päälle naulattiin ohut lyijylevytys. Myrkyllinen lyijy esti myös kotiloiden ja hanhenkaulojen tarttumisen pohjaan. Antiikin aikana on osattu rakentaa myös kuivatelakoita, jotka pystyttiin pumppaamaan tyhjiksi. Näin voitiin huoltaa laivojen pohjia.


title: Laivanrakennus

text: Kiinassa laivanrakennus alkoi Kevättä ja syksyä -kauden aikana (722–481 eaa.). Kiinalainen džonkki kehittyi ajanlaskun alussa, ja sille oli tyypillistä tasainen kalteva keula ja perä. Jo ensimmäisellä vuosisadalla näissä oli yksi peräsin keskellä perää. Alus kehittyi jokiliikennöinnissä, ja merille sillä lähettiin rannikkoja pitkin toisella vuosisadalla. Kiinalainen kulttuuri levisi meriteitse lähialueille Koreaan, Taiwaniin, Japaniin, Vietnamiin ja Indonesiaan. Džonkin rakenteesta teki tukevan laipioilla rungon poikki tehty osastointi. Niistä voitiinkin rakentaa huomattavasti suurempia kuin eurooppalaisista puulaivoista. Mongolit valloittivat 1200-luvulla Kiinan Kublai-kaanin johdolla. Mongolit yrittivät suuren laivaston avulla Japanin valtausta pariinkin kertaan, mutta epäonnistuivat laivaston tuhouduttua merenkäynnissä. Zheng Hen laivastossa 1400-luvun alussa oli 122 metriä pitkiä ja 50 metriä leveitä laivoja. Laivaston osa kävi aina Afrikan itärannikolla saakka. 1420-luvulla Kiinalla oli 400 suurta 1 350 pienempää sotalaivaa sekä 3 000 kauppalaivaa. 1450-luvun jälkeen Kiinan politiikka muuttui, maa sulkeutui ja laivaston annettiin rappeutua. Rannikkovesiä kauemmaksi tehdyt purjehdukset kiellettiin. Sotadžonkkeja oli käytössä 1800-luvulle saakka. Tykeillä varustettuna ne pystyivät pitämään puoliaan eurooppalaisia vastaan.


title: Laivanrakennus

text: Korealaisilla oli ollut laivasto 600-luvulta alkaen. He kehittivät panssaroidun kilpikonnalaivan merisotaan japanilaisia vastaan 1500-luvun lopulla. Tämän tykeillä varustetun aluksen menestymisen syy lähitaisteluissa oli se, että sen entraus oli mahdotonta.


title: Laivanrakennus

text:
Joki- ja rannikkolaivat rakennettiin nopeakasvuisista männyistä ja kiinankeihäskuusesta. Kamferipuuta käytettiin laipioihin ja peräsimeen. Valtameridžonkit rakennettiin tiikistä, jota hankittiin kiinalaisten valloittamasta Vietnamin Annamista. Laivoihin tarvittiin paljon puuta ja Annamin metsien hakkuut saivat väestön nousemaan kapinaan.
Polynesialaiset ovat joutuneet tekemään pitkiä jopa tuhansien kilometrien merimatkoja päästäkseen Tyynenmeren saarille. Polynesialaiset ovat lähteneet vähän yli 3 000 vuotta sitten Kaakkois-Aasiasta merelle. Taiwanin saaren alkuperäiset asukkaat ovat geneettisesti polyneesialaisten läheisimpiä sukulaisia. Todennäköisesti polynesialaisten alukset ovat olleet alueella nykyäänkin käytettyjen kaksirunkoisten katamaraanien tai kolmirunkoisten trimaraanien kaltaisia kanootteja. Niissä on voinut olla runkojen päälle rakennettu kansi ja siinä katos tai maja.


title: Laivanrakennus

text:
Asutus Skandinaviaan seurasi jään vetäytymistä viimeisimmän jääkauden lopulla. Ensimmäiset tulijat ovat olleet hylkeenmetsästäjiä, mikä on vaatinut kykyä liikkua vesillä. Ilmeisesti on käytetty nahasta ja puurungosta tehtyjä kanootti-tyyppisiä aluksia. Vanhimpia tunnettuja pohjoismaisia puusta tehtyjä veneitä on Hjortspring-vene, joka on löydetty 1800-luvulla Tanskasta. Se on kaikkiaan 21 metriä pitkä, sisämitan ollessa 13 metriä ja ajoitettu 300-luvulle eaa. Ferribystä, Englannista on löydetty jäänteitä kolmesta laudoista tehdyistä veneestä, joista pisin on ollut 15 metriä pitkä. Ferribyn veneet on ajoitettu 2000–1600 luvulle eaa. Björken vene, joka on löydetty Ruotsista, on ajoitettu 400-luvulle ja se on jo aika kehittynyt. Sekä Björken veneessä että Hjortspring-venessä on käytetty limisaumoja, joista tuli sitten merkitsevä piirre Pohjanmeren ja Itämeren laivoille koko keskiajaksi.
Roomalainen historioitsija Tacitus mainitsee noin vuonna 100, että skandinaavien alukset ovat perästä ja keulasta samanlaisia. Vuonna 1863 löydettiin Nydamin suosta Slesvigistä suuri vene, Nydamin vene, joka on ajoitettu dendrologian avulla 300-luvulle. Sen pituus on 22,8 metriä ja leveys 3,26 metriä. Laiva on tehty tammilankuista limisaumaiseksi. Pohja on pyöreän muotoinen, joten se on ollut kiikkerä, mitä on korjattu pitämällä pohjalla noin 1000 kg kiviä. Kaaret on sidottu niiniköydellä lautoihin tehtyihin kohoamiin. 600-luvulla laivan pohja tuli U-maisemmaksi. Varhaisissa kuvissa purjeet on kuvattu diagonaalisella kuviolla. Purjemateriaalina käytetyn sarkakankaan kestävyys märkänä oli huono, joten purjeisiin ommeltiin diagonaaliset vahvistukset. Viikinkiaikaisia laivoja on säilynyt varsin paljon, kuten Oseberglaiva ja Gokstadin laiva. Knarri oli viikinkien rahtialus, joka oli pystyperäinen ja -keulainen. Viikinkilaivoja mitattiin soutajaparien määrän mukaan. Pisimmissä oli 30–40 penkkiä ja niitä kutsutiin nimellä "Långskepp" tai "Draakki". Pituutta näissä on ollut jopa 80 metriä. Viikinkilaivojen keulakoristeet ja perän lohikäärmeenpääkoristeet olivat irroitettavia ja niitä oli kielletty käyttämästä kotirannikolla. Laidan ulkopuolista kilpirivistöä, jollainen löydettiin Gokstadin laivasta, on ilmeisesti käytetty vain näytösluonteisesti. Viikinkilaivojen runkona oli kölipuu, josta nousivat sisäänpäin kääntyvät perä- ja keulavantaat. Perässä ohjausairo oli oikealla puolelle, josta on säilynyt nimityskin tyyrpuuri tai styyrpuuri (ruotsin styr=ohjata). Ohjausairoon oli kiinnitetty ruorikampi. Limilaudoitus oli naulattu tai voidaan sanoa myös niitattu eli naulat tulivat läpi ja lyötiin lyttyyn toiselta puolelta lukiten liitoksen.


title: Laivanrakennus

text:
Hansaliiton piirissä kehittyi oma laivatyyppinsä, koggi, jolle oli tyypillistä perävantaaseen saranoitu peräsin. Tällaisista peräsimistä on vanhin kuva säilynyt Gotlannissa Fiden kirkossa 1200-luvun alusta. Koggi oli korkealaitainen ja syvällä uiva, jolloin siihen saatiin paljon lastia. Syväkulkuinen alus johti siihen, että aikaisemmin sisämaassa sijainneet jokien rannalla olleet kaupungit siirtyivät lähemmäksi merta. Korkeat laivat auttoivat puolustautumaan merirosvoja vastaan. Koggi voitiin varustaa kastelleilla eli puolustukseen sopivilla torneilla keulassa ja perässä. Kastellit tulivat myöhemmin osaksi runkoa. Masto oli suhteellisen keskellä, mikä teki luovimisesta vaikeaa, mutta rungon syväys ja keulan ja perän suippous veden alla paransivat purjehdusominaisuuksia. 1300-luvun lopulla koggin syrjäytti suurempi laivatyyppi, holkki, joka laivana oli hyvin samantapainen kuin välimeren karakki.
Välimerellä tuli käyttöön 800-luvulla latinalaispurje arabien vaikutuksesta. Latinalaispurjeella pystyttiin purjehtimaan myös etuviistosta puhaltavaan vastatuuleen. Latilaispurjeesta tuli yleisin purje sadoiksi vuosiksi Välimerellä, mutta vuoden 1300 tienoilla alettiin suurimmissa laivoissa käyttää enemmän raakapurjetta. Vuoden 1000 tienoilla arabien aluksiin tuli peräsin ohjausairon sijaan. Kiinasta käyttöön otettu peräsin nivelöitiin perävantaaseen. Perämisestä kulkivat köydet aluksen kummallakin puolella ja peräsintä käännettiin vetämällä köysistä. Peräsin oli avomerellä kestävämpi ratkaisu kuin ohjausairo.


title: Laivanrakennus

text: Laivat oli Välimeren piirissä rakennettu 1000-luvulle saakka ulkoa sisälle eli ensin on tehty laidat ja sitten kaaret. Italiassa alettiin rakentaa laivoja uudella tavalla, ensin kaaret ja sitten lautalankut kiinnitettiin näihin, jolloin saavutettiin lujempi rakenne ja voitiin tehdä suurempia aluksia. Telakoiden työn organisoinnilla saatiin myös laivojen hintaa laskettua. Venetsialla oli vuonna 1400 noin 3 000 kauppalaivaa ja sen kaleereissa palveli 11 000 miestä. Toinen merivalta oli Genova. Genovalaiset alukset purjehtivat Atlantin rannikkoa ja kävivät kauppaa Englannin ja Flanderin kanssa. Genovalaiset alkoivat myös etsiä meritietä Intiaan 1200-luvun lopulla. Genovalaiset veljekset Vandino ja Ugolino Vivaldi lähtivät 1291 Gibraltarin salmen kautta kohti Intiaa kahdella kaleerilla, mutta he katosivat matkalle. Vuonna 1268 Ranskan kuningas Ludvig IX tilasi Venetsiasta ja Genovasta laivat ristiretkelleen. Näistä purjelaivoista on säilynyt mittatietoja. Venetsialaiset laivat olivat 25,8 metriä pitkiä, leveys oli 6,45 metriä ja laidan korkeus 6,6 metriä. Kaleereja ei käytetty ainoastaan sotalaivoina vaan myös rahtilaivoina. Niiden etu oli nopeus purjelaivoihin nähden. Soutajina oli kaleeriorjia. Orjia voitiin käyttää, koska rahtialuksilta ei vaadittu taitavia manööverejä kuten kreikkalaisilta keulajuhmureilla varustetuilta sotalaivoilta. Kaleereissa oli myös latinalaispurjeet. Itä-Rooma käytti sodankäyntiin dromoniksi kutsuttua kolmisoutua. Sen aseena oli kreikkalainen tuli.


title: Laivanrakennus

text: Karakki kehittyi Välimerellä 1300-luvun lopulla. Siinä oli raakapurje isomastossa ja sen takana latinalaispurje mesaanimastossa. Myöhemmin karakkeja tehtiin kolmimastoisena, jolloin edessä oli pieni fokka. Aluksen runkoon kuuluivat etu- ja takakastellit. Alus oli hyvin samanlainen kuin koggista kehittynyt holkki sillä erolla, että karakki tehtiin puskusaumoilla. Karakki oli niin tukeva alus, että sen kansille voitiin sijoittaa tykkejä. Portugalin prinssi Henrik Purjehtija osallistui Ceutan valtaamiseen isänsä kanssa. Tarkoituksena oli saada haltuun Saharan yli kamelikaravaaneilla tulevan kullan kauppa. Ceuta vallattiin, mutta kultakauppaa ei saatu haltuun. Henrik alkoi haaveilla purjehtimisesta Saharan eteläpuolelle ja kullan hankkimista sieltä. Henrik asui Portugalin lounaiskärjessä Sagresissa ja lähikaupungissa Lagosissa, jonne kerääntyi merenkulun asiantuntijoita. Henrikin kannustamana kehitettiin alus, karavelli tutkimusmatkoja varten. Karakkiin verrattuna karaveli on tasaperäinen, pienempi, kapeampi ja nopeampikulkuinen. Siinä käytettiin latinalaispurjeita, koska kyky luovia oli tärkeä ominaisuus näillä matkoilla. Afrikan länsirannikkoa alettiin edetä etelään. Henrik lähetti useita retkikuntia matkaan, jotka etenivät aina pidemmälle. Vuonna 1434 Gil Eanes purjehti Cabo Bojador ohi. Vuonna 1444 päästiin Senegaljoelle ja voitiin tuoda ensimmäinen kultalasti. Portugalilaiset käyttivät laivojen rakentamiseen tammea, kuten rautatammia, köliin ja peräsimeen sekä mäntyä, esimerkiksi pinjaa kaariin ja laudoitukseen.


title: Laivanrakennus

text: Kristoffer Kolumbus ja Magalhaes tekivät löytöretkensä vielä keskiaikaista laivanrakennusperinnettä edustaneilla laivoilla, karakeilla ja karavelleilla. Alukset olivat pieniä, 20–30 metriä pitkiä ja 6–7 metriä leveitä, kuten esimerkiksi Kolumbuksen lippulaiva noin 80 toneladasin (80 tynnyriä viiniä) lastin kantanut Santa Maria. Purjelaivojen aikakaudella laivojen vetoisuus ilmoitettiin eri tavoin kuin nykyään, esimerkiksi Englannissa käytettiin mittayksikköä "pitkä tonni". Sata vuotta myöhemmin laivat olivat jo suurempia, ja niissä oli enemmän purjeita. Löytöretket toivat mukaan uusia maita, kuten Ranska, Englanti ja Alankomaat kilpailuun merentakaisesta kaupasta. Karakista kehittyi isompi laivatyyppi, galeoni, jota myöhemmin kutsuttiin kaljuunaksi. Kaljuunalle oli tyypillistä keulan yli ulottuva kansisilta. Kaljuunat varustettiin tykein. Esimerkiksi tunnettu englantilainen alus Henry Grace à Dieu vuodelta 1545 oli varustettu 184 pienehköllä tykillä. Näissä aluksissa oli useita laivaa lujittavia tykkikansia. Kuninkaallisen laivaston luokitusjärjestelmä antaa joitakin käsityksiä alusten koosta. 1500-luvulla kehittynyt takilointitapa säilyi purjelaivojen käytön loppuun saakka suunnilleen samanlaisena. Englantilaiselta laivasuunnittelijalta Mathew Bakeriltä on säilynyt joitakin konstruktiopiirustuksia 1500-luvun lopulta. Laivanrakennuksessa pyrittiin kopiomaan hyviksi purjehtijoiksi osoittautuneiden laivojen rakenteita. Espanja sai aluksi puumateriaalin, mäntyä ja tammea kotimaastaan. Laivojen rakentaminen siirtyi 1600-luvulla etälästä pohjoisrannikolle Bilbaoon. Samoihin aikoihin Espanjalaiset alkoivat rakentaa laivoja Havannassa, jossa materiaalina oli mahonki.


title: Laivanrakennus

text:
Sodankäynnissä säilyivät kaleerit ja galeassit, purjein varustetut kaleerit, joita käytettiin runsaasti erityisesti välimerellä. Vuonna 1571 käyty Lepanton taistelu turkkilaisten ja kristittyjen välillä on historian suurin kaleeri- ja galeassityyppisillä aluksilla sodittu meritaistelu. Kristittyjen voittamasta taistelusta on säilynyt paljon kuvauksia laivoista. Pisimmän galeassin pituudeksi mainitaan 145 jalkaa. Galeasseissa keulaan sijoitetut tykit osoittivat niin eteenpäin kuin sivullekin. Kaleereita rakennettiin 1700-luvun loppupuolelle saakka.
Kun 1500-luvulla eurooppalaiset alkoivat tehdä laajemmin valtamerimatkoja, niin samaan aikaan Euroopassa alkoi lähes jatkuva keskinäinen sota. Väliaikaiset rauhansopimukset eivät koskeneet Euroopan ulkopuolisia meriä. Esimerkkinä tästä on Karibian merirosvous, minkä vuoksi valtamerien kauppalaivat ja sotalaivat eivät juurikaan eronneet toisistaan. 1600-luvulla laivojen tekninen kehitys oli vähäistä, mutta tuolta aikaudelta on säilynyt paljon kuvia, pienoismalleja ja kokonaisia laivojakin. Aikakaudelle oli tyypillistä laivojen ylenpalttinen koristelu. Esimerkkinä tästä on Englantilainen Prince Royal vuodelta 1610, jonka rakensi Phineas Pett. Ranskassa kardinaali Richelieu tilasi valtaan päästyään Hollannista laivoja malliksi ranskalaisille veistämöille. Tunnettuja kirjoja aikauden laivoista ovat espanjalaisen Manoel Fernandezin kirja 'Livro de Traças de Carpintaria' vuodelta 1619 ja Saksalaisen Joseph Furttenbachin teos 'Architectura Navalis' vuodelta 1629.
1500-luvulla Portugali ja Espanja hallitsivat valtameriä. 1580 Espanjan kuninkaasta Filip II:sta tuli myös Portugalin hallitsija. 1588 Filip II määräsi voittamattomaksi armadaksi kutsutun laivastonsa hyökkäämään Englantiin. Laivastosta palasi vain puolet aluksista ja kolmannes miehistä. Filip II sai hallintaansa myös Alankomaat, mutta joutui protestanttisen pohjoisosan kanssa sotaan. Pohjoisosa julistautui itsenäiseksi nimellä Yhdistyneet provinssit, joka vastaa alueeltaan suunnilleen nykyistä Hollantia. 1607 Hollannin laivasto hyökkäsi Gibraltarin taistelussa Espanjan laivaston kimppun ja tuhosi sen. Kun englantilaiset lisäksi harjoittivat poliitiikkaa, jossa he pyrkivät kaappaamaan Espanjalaisia aarrelaivoja merillä, niin Espanjan valta mureni vähitellen. Uusiksi merivalloiksi nousivat Englanti ja Hollanti. Ruotsin laivasto oli vuonna 1610 kaksi kertaa Englannin laivastoa suurempi, mutta sen voimat sitoutuivat Itämerellä käytyihin sotiin. Hollantilaiset rakensivat kevyempiä, nopeampia ja matalammalla uivia aluksia kuin Englantilaiset tai Ranskalaiset. Keveys aiheutti tappiota tykistökaksintaisteluissa. Hollantilaista laivanrakennustaitoa olivat hyödyntäneet muun muassa Ruotsi kutsumalla hollantilaisia mestareita omille telakoilleen. Tunnetuin hollantilaisen laivanrakennustaidon opiskelija oli tsaari Pietari Suuri vuonna 1697. Itä-Aasian kaupan ansiosta Hollannista tuli 1600-luvulla Euroopan rikkain maa. Kauppa oli organisoitu kauppakomppanioiden avulla, joista suurimpia olivat Hollannin ja ja Englannin kauppakomppaniat ja näillä oli lähes valtiolliset oikeudet käydä jopa sotia. 1700-luvulla Hollannin merkitys merivaltana alkoi taantua, kun se ei enää menestynyt kilpailussa Englannin kanssa.
Hollantilainen laivatyyppi, flöitti, kehittyi 1600-luvulla Itämeren purjehdusta varten. Hollannilla oli 1600-luvulla 10 000 kauppalaivaa ja Itämeren kaupan hallinta oli siirtynyt heille Hansaliitolta. 55 % kaikista Tanskan salmista kulkevista aluksista oli hollantilaisia. Tanskalaiset keräsivät näistä aluksista tullia laivojen kantavuuden perusteella. Helsingørissä peritty Juutinrauman tullimaksun suuruus perustui alusten kantavuuteen, jota laskettaessa mitattiin aluksen leveys keskilaivan kohdalta. Pienentääkseen tullimaksuja kauppiaat rakennuttivat aluksensa voimakkaasti sisäänkallistuvin kyljin. Hollanti on lähes puuton maa ja sinne tuotiin laivanrakennuspuuksi tammea Reinin varrelta. 1600-luvulla puuta jouduttiin hankkimaan Norjasta ja Itämeren alueelta, myös Ruotsiin kuuluvilta alueilta, kuten Virosta ja Liivinmaalta. Hollantilaisissa laivoissa käytettiin paljon mäntyä, mikä aiheutti enemmän huoltotarvetta. Hollantilaiset alkoivat käyttää myös tuulivoimalla toimivia sahoja lautojen tuottamiseen.
"Sovereign of the Seas" oli vuonna 1637 valmistunut englantilainen sotalaiva, jonka tilasi kuningas Kaarle I. Se oli aikansa suurimpia aluksia, kölin pituuden ollessa 127, leveys 48 ja syväys 23,5 jalkaa. Se oli myös aikansa loistokkain, kullalla koristeltu laiva ja maksoi 10 kertaa tavallista laivaa enemmän. Aluksessa oli 100 tykkiä. Sotalaivoissa oli ollut 1500-luvun alusta saakka suora peräpeili, mutta tähän alukseen tehtiin pyöreä perä, joka vasta veden pinnan yläpuolella suoristettiin peräpeiliksi. Tämä rakenne tuli tyypilliseksi englantilaisille sotalaivoille. Alusten koon kasvattaminen johti myös onnettomuuksiin, tunnetuimpana "Vasa". Kyseessä ei kuitenkaan ollut ainut epävakaudesta johtunut onnettomuus, joten yltiöpäisestä koon kasvattamisesta luovuttiin 1600-luvulla. Ruotsalainen amiraali Fredrik af Chapman (1721–1808) alkoi tutkia hyviksi purjehtijoiksi osoittautuneiden laivojen rakennetta. Hän löysi rakenteista matemaattisia säännönmukaisuuksia, joista kehitti laskumenetelmän aluksen rungon edullisimman muodon, mittasuhteiden ja uppouman määrittämiseksi.


title: Laivanrakennus

text: Vuonna 1653 antoi Englannin amiraliteetti määräyksen, että laivojen on taisteltava linjassa, siis jonossa, jotta täyslaidalliset tykistötulet saisivat täyden tehon. Tämä vaati harjoittelua ja laivojen rakenteiden yhdenmukaistamista, jotta ne kulkivat suunnilleen yhtä nopeasti. Laivat jaettiin luokkiin, ensimmäisen luokan aluksessa oli yli 90 tykkiä, toisessa yli 80 ja kolmannessa yli 54 tykkiä. Näitä suurimpia aluksia pidettiin riittävän lujina linjataisteluihin ja niitä kutsuttiin linjalaivoiksi. Luokkia oli kaikkiaan kuusi, ja upseereiden palkat maksettiin tämän luokituksen mukaan.


title: Laivanrakennus

text: Englannissa oli alkoi olla puutetta tammesta jo 1500-luvulla. Laivojen kaarevat puuosat tehtiin luonnonkäyristä puista tai puita oli nuorina taivuteltu käyriksi. Pyökkiä käytettiin laivojen sisätiloissa. Mastopuina käytettiin mäntyä, mutta Englannista ei saatu riittävän suoraa, pitkää ja lujaa mäntyä, joten puuta tuotiin Baltiasta. Korkeimpien mastojen pituus oli 36 metriä ja nämä jodutiin tekemään komposiittirakenteena useammasta soirosta. Yhteen laivaan puuta tarvittiin paljon. Esimerkiksi Nelsonin Victory laivaan kului puuta määrä, joka vaati yli 30 hehtaaria tammimetsää. Tammimetsien istutuksesta parlamentti antoi lain 1668. Näistä saatiin puuta laivastolle 1700-luvun lopulla. Itämeri oli niin puun kuin myös tervan suhteen tärkeä länsi-Euroopan laivanrakentajille aina Espanjaan ja Portugaliin saakka. Turvatakseen maateriaalitoimitukset Englanti lähetti laivastonsa lähes 20 kertaa Itämerelle vuosien 1658–1814 välillä. Englanti toi strobusmäntyä mastopuuksi myös Pohjois-Amerikan siirtokunnista. Vuonna 1762 annettiin siirtokunnissa määräys, että yli 60 cm läpimittaiset männyt on varattava laivastolle. Tämä herätti paikallisissa asukkaissa katkeruutta ja edisti siirtokuntien irtoamispyrkimyksiä. 1775 siirtokuntien kongressi kielsi puun viennin Englantiin, mikä haittasi Englannin laivaston toimintaa Yhdysvaltain vapaussodan aikana.


title: Laivanrakennus

text: Ranskassa Jean-Baptiste Colbertin johdolla aloitettiin laivaston uudelleenrakentaminen. Aluksi hän tilasi myös aluksia Hollannista kuten Richelieukin. Colbertin johdolla ranskalainen laivanrakennustaito nousi maineikkaaksi. Englantilaisen amiraliteetin sihteerin Samuel Pepysin päiväkirja vuodelta 1663 toteaa ranskalaisten laivojen olevan parempia alustoja tykeille ja nopeampia purjehtijoita. Laivastovierailulla 1672 Spitheadissä ranskalainen "Superbe" herätti suurta huomiota ja kuningas käski kopioida sen. Kopio sai nimen "Harwich" ja sitä pidettiin niin onnistuneena, että samanlaisia rakennettiin yhdeksän lisää. Ranskalaiset laivat rakennettiin sopivaksi myös sodankäyntiin vähätuulisella Välimerellä kaleereita vastaan. Tämän vuoksi alukset varustettiin tykeillä keulassa ja perässä. 1680-luvulla ranskalaiset ottivät käyttöön uuden laivatyypin, kitsin eli kaljuutin ja varustivat sen mörssäritykeillä, joten sota-aluksena sitä kutsuttiin mörssärikitsiksi. Mörssärillä pystyttiin ampumaan neljä kertaa painavampia pommeja kuin sen aikaisilla tykeillä. Ranskalaiset alkoivat tuoda puuta Kanadasta jo 1600-luvulla ja rakensivat myös laivoja Quebecissä vuoteen 1763 saakka.


title: Laivanrakennus

text: Historialliset laivojen tyyppinimet ovat varsin sekavia ja voivat perustua niin runkoon kuin takilointiinkin. Chapman jakaa kirjassaan "Architectura Navalis mercatoria" vuonna 1768 pohjoiseurooppalaisissa satamissa käyneet alukset viiteen luokkaan rungon mukaan. Näitä luokkia ovat fregatti, häckbåt, pinkki (ilmeisesti flöitin seuraaja) ja ilman keulakaljuunaa olevat alukset katti ja parkki. Hollantilaiset rakensivat 1600-luvulla nopeita ja siroja yksimastoisia lähetti- ja tiedustelualuksena käytettyjä jahteja. Myös porvareiden huvittelukäyttöön rakennettuja aluksia alettiin kutsua jahdeiksi. Amsterdamin kaupunki lahjoitti 1660 Englannin kuninkaalle Kaarle II:lle kahvelipurjeella varustetun jahdin. Kuningas rakensi kokonaisen laivaston näistä ja järjesti niiden välille purjehduskilpailuja ja loi käsitteen yachting-kilpapurjehdus. Hollantilaisesta jahdista kehittynyttä kahveli- ja fokkapurjeella varustetua pientä alusta kutsuttiin kutteriksi.1700-luvulla tulee uutena laivanrakennusmaana mukaan Pohjois-Amerikka. Siellä kehittyi kuunari (schooner). Ensimmäinen rakennettiin 1713 Massaschusettissa. Klipperi mainitaan jo vuodelta 1746 ja sitä käytettiin kaapparilaivana, salakuljetukseen, orjalaivana ja myöhemmin Yhdysvaltain laivastossa. Brigantiini eli priki on kaksimastoinen alus, jossa on useampiosaisena rakennetut korkeat prikimastot ja niissä ainakin yläosassa on raakapurjeet. Fregatti ja pienempi korvetti ovat sotalaivoja, joilla purjelaivojen aikana tarkoitettiin laivaston keskikokoisia yleisaluksia. 1700-luvulla niistä tuli laivastoille yhä tärkeämpiä.


title: Laivanrakennus

text: Shebekki (eng. xebec) on barbareskien 1600-luvulla kehittämä erittäin nopeakulkuinen Välimerellä käytetty alus niin merirosvoukseen kuin rahtialukseksi. Espanjalaiset ja ranskalaiset kopiovat näitä aluksia laivastoonsa lyödäkseen merirosvot. Myöhemmin näitä siroja aluksia kopioivat myös venäläiset. Shebekin keulassa on kaljuuna, joka muistuttaa puskuria. Alkujaan shebekit oli takiloitu latinalaispurjein, mutta myöhemmin niissä käytettiin myös raakapurjeita. Loggertti (eng lugger, ruotsiksi loggert, ranskaksi chasse-marée) on kaksi- tai kolmimastoinen neliskulmaisella purjeella varustettu rannikkoalus, jota käytettiin pääasiassa kalastukseen Bretagnessa ja Pohjanmeren rannikolla. Nopeaa alusta käyttivät myös salakuljettajat, minkä vuoksi Ranskan tulli otti niitä käyttöön 1700-luvulla. Napoleonin sodissa niistä kehitettiin tykein varustettuja kaapparialuksia.


title: Laivanrakennus

text: Jokilaivoissa purjeiden käyttö oli vaikeaa ja niitä jouduttiin usein vetämään rannalta käsin. Höyrykoneen käyttöönotto jokilaivoissa oli vastaus selkeään tarpeeseen. Ensimmäisenä sen teki ranskalainen markiisi Claude François Jouffroy d'Abbans 1783 Pyroscaphe-höyryveneellä, sitten 1789 Yhdysvalloissa John Fitch ja seuraavana vuonna skotlantilaiset Patrick Miller ja William Symington. Ensimmäisten höyrykoneiden teho ei kuitenkaan riittänyt varsinaiseen liikennöintiin. Symington rakensi 1803 höyrykoneella toimivan kanavahinaajan, joka oli ensimmäinen kaupallisessa käytössä ollut höyryalus. Vuoden käytön jälkeen rantojen omistajat saivat aluksen käytön kiellettyä väittämällä sen aaltojen vahingoittavan rantoja. Läpimurto höyryn käytössä alusten voimanlähteenä oli amerikkalaisen Robert Fultonin rakentama alus. Fulton oli koeajannut Charlotte Dundasilla ja perehtynyt John Fitchin keksintöihin. Tähän 1807 Hudsonjoella rakennettuun North River Steamboat (Clermont) höyryalukseen sijoitettiin 18 hevosvoiman Wattin ja Boultonin tehtaan valmistama höyrykone. Ensimmäisellä 12 tunnin matkallaan alus saavutti 4,7 solmun keskinopeuden. Samaan matkaan jokipurret käyttivät neljä vuorokautta. Yhdysvaltain rannikko- ja jokiliikenteessä oli viiden vuoden kuluttua jo yli puolensataa höyryalusta. Englannissa kaupallisen höyrylaivaliikennöinnin aloitti Henry Bellin rakentama PS Comet alus. Vuonna 1815 Englannissa oli jo parikymmentä höyrykäytöistä alusta. Suomessa ensimmäinen höyryalus oli "Ilmarinen" 1833. Vuonna 1819 ensimmäinen höyryavusteinen laiva, SS Savannah, jossa oli siis myös purjeet, ylitti Atlantin. Pelkällä höyryllä matka tehtiin 1830-luvulla, vaikka tuokin alus, SS Sirius (1837), oli varustettu purjeilla. Pelkkään höyryyn ei luotettu ennen kuin 1800-luvun loppupuolella. Ensimmäinen rautainen höyrylaiva oli PS Aaron Manby, joka 1822 purjehti Englannista Pariisiin.


title: Laivanrakennus

text: Ongelmina alkuaikojen höyryaluksissa olivat siipirattaan huono kesto merenkäynnissä ja hiilen runsas kulutus. Ensimmäinen parannus höyrykoneissa oli korkeapainekattiloiden käyttö, mikä pudotti hiilen kulutuksen kolmasosaan. Toinen parannus oli kaksivaiheinen paisunta, jolla kulutus laski vielä lähes puoleen. Ruuvimainen potkuri on ideana vanha. Amerikkalainen keksijä David Bushnell suunnitteli 1775 puisen sukellusveneen Turtle, jossa oli käsikäyttöiset ruuvimaiset potkurit. Vanhimpia patentteja on Joseph Bramahin vuodelta 1785. Potkurin käyttöön höyrykoneiden teho ei vielä ollut riittävä. Ensimmäisen toimivan potkurin rakensi Josef Ressel Triestessä, Itävalta-Unkariissa ja sai sille patentin 1827 Itävalta-Unkarissa. 1836 sai kaksikin potkuria patentin: ruotsalaisen John Ericssonin (1803–1889) rataspotkuri ja englantilaisen Francis Pettit Smithin ruuvipotkuri. Isambard Kingdom Brunel rakensi 1843 ensimmäisen potkurikäyttöisen aluksen, SS Great Britainin, joka ylitti Atlantin. Alus oli 98,2 metriä pitkä. Laivasto oli kuitenkin yhä epäileväinen potkurien suhteen. Vuonna 1845 Britannian amiraliteetin järjestämässä kilpailussa samantehoiset potkuri- ja siipirataslaivat vetivät toisiaan. Smithin potkuri pystyi vetämään vastaanpanevaa höyrylaivaa 2,8 solmun nopeudella. Tämän jälkeen epäluulo potkureita kohtaan poistui. Potkurit ja höyrykoneet olivat nyt niin voimakkaita, että alusten puurunko ei enää kestänyt. Tähän lujuusongelmaan otettiin avuksi rauta. Rautalevyjä oli alettu valssata 1780-luvulla ja ensimmäinen rautainen alus rakennettiinkin jo 1787. Rauta oli kuitenkin haurasta, ja 1870-luvulle saakka laivat tehtiin puusta rautavahvisteisina. Esimerkiksi klipperit tehtiin rautakaarilla, mutta puulaudoituksella. Laudoitus voitiin myös peittää rautalevyillä kuten Nansenin Fram. 1800-luvun puolenvälin jälkeen höyrylaivoista tuli kilpailukykyisiä purjelaivoihin nähden. Britannian kauppalaivastosta vuonna 1885 yli puolet kulki höyryllä. Purjelaivatkin vielä kehittyivät ja kokivat pienen nousukauden 1850-luvulla, kun amerikkalaiset kehittivät kapearunkoisen ja nopean laivatyypin, klipperin. Suezin kanavan avaaminen 1869 antoi höyrylaivoille niin suuren edun klippereihin nähden, jotka joutuivat kiertämään Afrikan, että purjelaivoille jäivät enää pisimmät Australian ja Etelä-Amerikan reitit. Viimeinen purjelaivojen kehitysaskel oli teräsrunkoinen rakenne ja vahvistetut mastot, mikä piti purjelaivoja vielä jonkin aikaa kilpailukykyisenä höyryaluksiin nähden. Nämä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa rakennetut purjelaivat, kuten Preussen tai seitsenmastoinen kahvelikuunari Thomas W. Lawson olivat suurimpia purjealuksia.


title: Laivanrakennus

text: 1844 SS Great Britain ajoi lujasti karille Irlannin edustalla, mutta saatiin kiskottua irti ja korjattua. Tämä vakuutti epäilijöitä raudan ylivoimaisuudesta laivan rakennuksessa. Raudan tullessa laivojen rakennusmateriaaliksi laivanrakennus muuttui. Isambard Kingdom Brunel rakensi 1858 suuren, 211 metriä pitkän rautaisen laivan S/S Great Easternin, joka ainoana maailmassa oli varustettu sekä siipirattain että potkurein. Runko oli rautaisin laipioin jaettu kymmeneen osaan ja siinä oli kaksinkertainen rautainen "laudoitus". Laidan ulko- ja sisäseinän välissä oli 0,85 metriä tilaa. Laivassa oli myös purjeet. Suuri alus oli kuitenkin taloudellinen katastrofi, sillä sen moottoriteho ei riittänyt takaamaan ohjattavuutta ja sen syväys oli niin suuri, että mahdollisia satamia oli vähän. Vuonna 1865 alettiin käyttää terästä, jota silloin pystyttiin valmistamaan suuria määriä. Teräslaivat koottiin niittamalla levyt runkoon kuumilla messinkiniiteillä, jotka jäähtyessään puristivat levyn ja rungon väliin sijoitettua tervaan kastettua tiivistekangasta. Rautaiset laivat joudutaan suojaamaan korroosiolta huolellisella maalaamisella. Jalompien metallien, esimerkiksi pronssisen potkurin syöpymistä estetään uhrimetallien avulla. Teräsrakenteisissa aluksissa kuormittuvat pääasiassa pohja ja kansi. Tämä vuoksi niissä alettiin käyttää sisäköliä ja kaksoispohjaa. Puulaivojen poikittaisista tukikaarista siirryttiin pitkittäiskaariin.


title: Laivanrakennus

text: Sotalaivoissa teräksen käyttö johti kilpavarustelukierteeseen panssarilaivojen rakentamisessa. Aluksi panssareilla suojattiin puulaivoja, kuten ranskalainen 12 cm levyillä rautaverhoiltu Gloire 1859. Napoleonin sotien jälkeen maailman vahvimmaksi merivallaksi muodostunut Englanti vastasi nopeasti 1860 rautarunkoisella Warrior-aluksella, joka muistutti aikansa klippereitä. Siinä oli Armstrongin suunnittelemat takaaladattavat tykit. Yhdysvaltain sisällissodassa otettiin käyttöön uudentyyppisiä panssarilaivoja, etelän CSS Virginia ja pohjoisen USS Monitor. Viimeksi mainitun rakennetta kopiotiin ja niistä muodostui monitorityypin sotalaivat. Näissä Yhdysvaltalaisissa aluksissa on nähtävissä tuleva kehityssuunta, johon pakotti tykkien voiman kasvu. Krimin sotaan liittyvässä meritaistelussa 1853 Sinopissa oli jo havaittu uusien suurkaliiperisten tykkien teho puulaivoja vastaan. Toinen sotalaivojen rakenteeseen vaikuttanut ase oli 1866 esitelty torpedo. Italiassa rakennettiin 1876 tulevien sotalaivojen rakenteita viitoittaneet Benedetto Brinin suunnittelemat panssarilaivat "Duilio" ja sen sisaralus "Dandalo", joissa oli pääaseina 15 tuumaiset 50 tonnia painavat tykit pyörivissä torneissa. Höyrykäyttöiset alukset olivat lisäksi nopeita. 1890-luvulla englantilainen William Henry White suunnitteli Royal Sovereign-luokan panssarilaivat, joissa oli korkeat reunat mahdollistaen nopean kulun kovassa merenkäynnissä. Näissä laivoissa oli 45 cm teräspanssari. Keisarillisen Japanin laivaston, joka tuhosi 1905 Tsushiman meritaistelussa Venäjän keisarikunnan laivaston, alukset olivat suurimmalta osin valmistettu Englannissa. Venäläiset alukset olivat pääosin venäläisvalmisteisia, mutta ainakin taistelulaiva "Tsesarevits" oli rakennettu Ranskassa..


title: Laivanrakennus

text: Irlantilainen insinööri Charles A. Parsons kehitti laivakäyttöön sopivan höyryturbiinin. Ensimmäinen turbiinikäyttöinen jahti "Turbinia" oli koekäytössä 1893, mutta ongelmaksi osoittautui potkurien kavitointi hieman ennen täyttä nopeutta 19,5 solmua. Amiraliteetti ei kiinnostunut uudesta koneesta, minkä vuoksi Parsons järjesti mielenosoituksen vuoden 1897 laivastoparaatissa. Turbinia-aluksen potkurijärjestelyä oli parannettu ja nyt se kulki 34 solmua, mikä oli ennennäkemätön nopeus. Parson ajoi aluksellaan ankkurissa olleiden sotalaivojen välistä, jolloin yksi alus lähti seuraamaan joutuen naurunalaiseksi jäätyään huomattavasti jälkeen. Tämän seurauksena rakennettiin ensimmäinen turbiinikäyttöinen hävittäjä "HMS Viper". Höyrykonetta värinättömämpi höyryturbiini tuli käyttöön sota- ja matkustajalaivoissa. "Dreadnought" vuodelta 1906 oli ensimmäinen höyryturbiinilla varustettu taistelulaiva ja se kulki 23 000 hevosvoimalla 21 solmua. Aseistus oli pääasiassa raskasta tykistöä. Torpedovaara teki pitkän matkan tykistötaisteluista välttämättömyyden. Esimerkiksi Tsushiman meritaistelussa venäläiset olivat avanneet torpedovaaran vuoksi tulen 16 km päässä kohteesta.


title: Laivanrakennus

text: Rudolf Diesel rakensi 1897 toimivan dieselmoottorin. Tämän koneen hyötysuhde oli parempi kuin höyrykoneen ja sen käyttö levisi nopeasti suurehkoihin kulkuneuvoihin, kuten juniin ja laivoihin. Sukellusveneissä alettiin käyttää polttomoottoria, koska niissä tarvittiin pienikokoista voiman lähdettä. Vuonna 1896 Yhdysvalloissa alettiin rakentaa John Philip Hollandin suunnittelemaa sukellusvenettä, johon sijoitettiin bensiinikäyttöinen polttomoottori ja sen lisäksi sähkömoottori sukellusta varten. Bensiini osoittautui liian vaaralliseksi, joten ensimmäiseen maailmansotaan osallistuvissa sukellusveneissä oli dieselmoottorit pinnalla kulkemista varten. Tanskalainen telakka ja laivamoottorien valmistaja Burmeister & Wain oli saannut Rudolf Dieseliltä yksinoikeuden dieselmoottoreihin Tanskassa. Telakalla valmistui 1912 rahtilaiva M/S Selandia, joka oli ensimmäinen valtameren ylittänyt dieselkäyttöinen alus. Siinä oli nelitahtimoottori. Burmeister & Wain on nykyään osa MAN-yritystä nimellä MAN B&W. Nykyään rahtilaivojen tyyppiliseksi pääkoneeksi on vakiintunut kaksitahtinen hidaskäyntinen dieselkone, joka toimii raskaalla polttoöljyllä, esimerkikki suurimmaksi mainittu Wärtsilä-Sulzer RTA96-C. Mäntähöyrykoneita käytettiin laivoissa toiseen maailmaansotaan saakka, jonka jälkeen dieselmoottorit ovat korvanneet ne. Höyryturbiinin dieselmoottorit korvasivat matkustajalaivoissa 1970-lukuun mennessä, kun öljyn polttaminen höyrykattilassa tuli liian kalliiksi. Sähkömoottori on säädettävyydeltään dieselmoottoria parempi, mikä on johtanut dieselsähköisen voimansiirron kehittämiseen, jolloin dieselmoottorien pyörittämillä generattooreilla kehitetään sähköä varsinaisten sähköisten ajomoottereiden tarpeisiin. Tällöin pienenevät värinäongelmat, kun voidaan käyttää useita pieniä dieselmoottoreita. Käytettäessä ruoripotkuria saavutetaan parempi ohjattavuus.


title: Laivanrakennus

text: Ydinkäyttöisissä laivoissa höyryturbiini on yhä käytössä. Maailman ensimmäinen ydinkäyttöinen alus oli Yhdysvaltalainen ydinsukellusvene USS Nautilus (SSN-571) 1955 ja ensimmäinen rahtilaiva oli vuonna 1962 vesille laskettu NS Savannah. Neuvostoliitto rakensi vuonna 1959 ensimmäisen ydinkäyttöisen jäänmurtajan nimellä Lenin. Se oli samalla ensimmäinen ydinkäyttöinen alus siviilikäytössä. Neuvostoliitto rakensi useita ydinjäämurtajia, kuten Arktika-luokka ja Taimyr-luokka. Ydinvoiman käyttö siivilialuksissa ei alun jälkeen kuitenkaan ole edennyt.


title: Laivanrakennus

text:
1906 Waterman yhtiö Yhdysvalloissa alkoi valmistaa perämoottoreita käytettäväksi pienissä veneissä. Menestynein varhainen perämoottorityyppi oli Ole Evinruden kehittämä ja se tuli markkinoille vuonna 1912.
1920-luvun lopulla Saksassa rakennettiin Versailles'n sopimuksen mukaan kooltaan rajoitettuja taistelulaivoja ja sen vuoksi englantilaiset kutsuivat niitä "liivintaskutaistelulaivoksi, joista tunnettu on Admiral Graf Spee. Nämä olivat ensimmäisiä aluksia, jotka rakennettiin lohkoista ja joiden kokoamisessa käytettiin suurelta osin hitsausta. Toisen maailmansodan aikana Saksan sukellusveneet pystyivät tuhoamaan liittoutuneiden kauppalaivoja suuressa määrin. Vastauksena tähän hävikkiin Yhdysvalloissa Henry J. Kaiser ehdotti standardilaivoja, minkä johti liberty-aluksien rakentamiseen. Nämä olivat rakenteiltaan yksinkertaistettuja höyrylaivoja, joiden runko tehtiin lohkoista ja laivat koottiin hitsaamalla. Tämä tehosti rakennusta suuresti ja nopeimmillaan laiva koottiin kymmenessä päivässä. Näitä kantavuudeltaan 14 000 tonnin aluksia rakensi vuosina 1941–45 18 telakkaa kaikkiaan 2710 kappaletta. Rakennusmenetelmä oli uusi ja hitsausjännitykset aiheuttivat ongelmia. Kaikkiaan 12 alusta katkesi merellä. Syyksi todettiin haurasmurtuma, jonka aiheutti materiaalin säröherkkyys kylmissä vesissä, ja murtumaa edesauttoivat ylisuuret lastit. Sodan lopulla alettiin valmistaa Victory-aluksia, jotka olivat hieman suurempia ja tukevampia. Näitä rakennettiin 531 kpl. Sodan jälkeen hitsaus vakiintui laivarunkojen kokoonpanomenetelmäksi.


title: Laivanrakennus

text: 1900-luvun lopulla laivanrakennuksesta telakoilla on kehittynyt loppukokoonpanoa, jossa yhdistetään paikalle tuotuja osia ja komponentteja, jopa hyvin suuria, kuten koko runkolohkot, kansirakenteet tai moottorit. Painavia osia voidaan vesitse tuoda hyvinkin kaukaa.


title: Laivanrakennus

text: Varsinkin rahtilaivojen kokoon vaikuttavat kaksi merkittävää kanavaa, 1914 avattu Panaman kanava ja Suezin kanava, jossa liikennöinti alkoi 1867. Erityisesti Panamax kokoluokitus on tärkeä laivojen rakentajille. Suomessa liikennöivien alusten kokoa rajoittaa Tanskan salmista johtuva Baltimax-koko.


title: Laivanrakennus

text: Teräs on säilyttänyt asemansa pääasiallisena laivojen rakennusmateriaalina, mutta laivojen ja veneiden rakennusmateriaalit ovat monipuolistuneet. Veneissä lujitemuovi ja erityisesti lasikuitulujitteiset ovat saanneet suuren markkinan. Alumiinista tehdään paitsi veneitä, myös suurempia laivoja, erityisesti nopeakulkuisia sotalaivoja ja matkustajalaivoja. Sukellusveneiden rakentamisessa on käytetty myös titaania, kuten venäläisissä Projekti 945-ydinkäyttöisissä sukellusveneissä. Puuveneiden valmistus on säilynyt käsityöperinteenä, mutta on määrällisesti vähäistä.


title: Laivanrakennus

text: Vanhanaikaisin rahtilaiva on purjelaivakauden tasakantinen alus. 1800-luvun keskivaiheilla muodostui komento- ja ohjaussilta keskilaivassa, jossa se mahdollisesti yhdisti siipirattaita. Ruori oli perinteisesti ollut laivan perässä ja ruorimiehen suojaksi rakennettiin sinne puuppikansi ja ruori nostettiin korkeammalle. Keulaan tarvittiin käytännöllisistä syistä ankkrurikansi. Silloin kun lentoliikenne ei vielä ollut kovin kehittynyttä, rahtilinjalaivoilla oli myös matkustajahyttejä. Tyyppillisellä rahtilinjalaivalla oli pituutta noin 150 metriä, leveys 18 metriä ja syväys 8 metriä. Moottoriteho oli dieselkoneissa 4 000 hevosvoimaa. Miehistöä oli noin 50–60 henkeä. "Three island vessel" oli nimitys tyyppillisille keula- keski- ja perärakentella varustetuille rahtialuksille, esimerkiksi Victory-aluksille. Tämä alustyyppi on pääosin hävinnyt 1900-luvun lopulla ja rahtilaivojen ruumat ovat yhdessä sekä aluksissa on usein vain yksi korkea kansirakenne. Lastausajan minimoiminen on johtanut siihen, että konttialukset ja ro-ro-alukset ovat nykyään tyypillisimpiä rahtilaivoja.


title: Laivanrakennus

text: Ensimmäiset tankkialukset rakennettiin 1860-luvulla Englannissa Saksalaiselle tilaajalle. Vuonna 1921 rakennettiin yhdysvalloissa 175 metriä pitkä, 23 metriä leveä tankkilaiva SS William Rockefeller. Supertankkereita alettiin rakentaa 50-luvulla, ensimmäisen ollessa 236 metriä pitka, 29 metriä leveä "Tina Onassis" vuonna 1953. Hinaaja on alus, jota käytetään esimerkiksi suurten, satamissa kömpelöiden rahtilaivojen saattamiseksi laituriin. Jäänmurtajaa tarvitaan pohjoisilla vesialueilla ympärivuotista merenkulkua varten. Ensimmäinen rakennettiin 1871 Hampurissa. 1900-luvun alussa näihin tuli potkurit myös keulaan.


title: Laivanrakennus

text: Merenkulkuun sisältyy paljon riskejä niin laivojen rakenteiden kuin merenkäynnin ja karikkojen suhteen. Tämän vuoksi on jo varhain kehittynyt järjestelmiä riskin jakamiseen. Yksi vanhimpia on kauppiaiden ja varustamojen takuusopimukset, joissa sovittiin, että lastin menetyksen yhteydessä kaikki maksavat siitä osan tai jos lasti saadaan perille, sopimusosapuolet eli takaajat saavat osuuden voitosta. Tästä syntyivät 1760-luvulla vakuutuslaitokset ja laivojen puolueettomiksi kunnonmäärittäjiksi luokituslaitokset, joista tunnettuja ovat esimerkiksi Lloyd's Register ja Det Norske Veritas. Jos laiva ei saa luokituslaitoksen hyväksyntää, laivalle ei yleensä saa vakuutusta, ainakaan edullisesti. Nykyään tällaista katsastamatonta laivaa eivät viranomaiset päästä pois satamasta. Luokituslaitokset ovat keränneet tietoa laivojen turvallisuudesta ja laatineet vaatimukset turvallisuuden suhteen. Vähitellen tämä on johtanut siihen, että lähes kaikkien laivoissa käytettävien komponentien ja rakenteiden täytyy olla luokituslaitosten hyväksimiä. Tarkat määräykset vähentävät kokeilua laivojen rakenteissa tai komponenteissa.


title: Laivanrakennus

text: Pienet alukset voidaan rakentaa rannalla ja työntää veteen, mutta laivojen koon kasvaessa on jo varhain jouduttu miettimään muita ratkaisuja. Antiikin Kreikkaan kuuluneessa Egyptissä rakennettiin suuria viisi- ja kuusisoutuja padotusta kanavasta tehdyllä kuivatelakalla. Myös Kiinalaisten tiedetään käyttäneen allastelakoita 1000-luvulla. Uivasta telakasta on ensimmäinen maininta 1500-luvun Italiasta. Katettuja telakoita laivan runkojen rakentamiseen oli jo 1600-luvulla. Myöhemmin yleistynyt menetelmä on rakentaa laiva pyörillä olevalle alustalle, joka voidaan laskea aluksen kanssa veteen kiskoja pitkin itse aluksen jäädessä kellumaan. Pienempiä aluksia voidaan nostaa vesille myös isolla nosturilla. Telakoita ei tarvita vain laivanrakennukseen, vaan myös laivojen korjaamiseen ja kunnossapitoon. Löytöretkien aikaan laivojen mukana oli puusepänverstas ja korjaukseen tarvittavat materiaalit. Isot puiset purjelaivat voitiin ajaa rannan tuntumaan ja kallistaa niin paljon, että pohjalautoja päästiin vaihtamaan. Tämä korjaamisen helppous oli yksi syy siihen, että isoissa purjelaivoissa luovuttiin limilaidoituksesta ja siirryttiin puskusaumoihin 1400-luvulla myös Pohjanmeren ja Itämeren piirissä.


title: Laivanrakennus

text: Etelä-Korean telakat rakentavat eniten laivoja, 51,2 % markkinaosuudella vuonna 2011. Muita merkittäviä valtioita laivanrakennuksessa ovat Kiina ja Japani.


title: Chicagon vesitorni

text: Chicagon vesitorni () on vesitorni Chicagon kaupungissa Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Chicagon vesitorni on Yhdysvaltain toiseksi vanhin vesitorni. Se valmistui vuonna 1869. Vesitornin suunnitteli yhdysvaltalainen arkkitehti William W. Boyington. Vesitorni on 46,2 metriä korkea, 15,5 metriä leveä ja se on valmistettu kalkkikivestä.


title: Chicagon vesitorni

text: Vesitorni on Chicagon harvoja rakennuksia, jotka säilyivät kaupungin vuoden 1871 suuresta tulipalosta ja yksi viimeisistä yhä pystyssä olevista.


title: Horn (Alankomaat)

text: Horn on kylä Limburgin provinssissa Alankomaissa. Se on osa Leudalin kuntaa, joka muodostettiin 1. tammikuuta 2007 Haelenin, Hunselin, Heythuysenin ja Roggel en Neerin kunnista.


title: Nizar Khalfan

text: Nizar Khalfan (s. 21. kesäkuuta 1988 Mtwara, Tansania) on tansanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Tansanian valioliigan Young Africansia.


title: Nizar Khalfan

text: Khalfan aloitti uransa tansanialaisessa Mtibwa Sugarissa vuonna 2005. Vuosina 2007–2008 hän vietti yhden kauden Lähi-idässä, jossa hän pelasi kuwaitilaisen Tadamonin ja libanonilaisen Tadamon Sourin joukkueissa.


title: Nizar Khalfan

text: Kaudeksi 2008–2009 Khalfan palasi kotimaansa Moro Unitediin, minkä jälkeen hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan ja tuolloin vielä Yhdysvaltain ja Kanadan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla USL First Divisionissa pelanneeseen Vancouver Whitecapsiin. Debyyttinsä korkeimmalla sarjatasolla Major League Soccerissa hän teki Vancouverin liityttyä liigaan kaudeksi 2011. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana 22 ottelussa ja teki yhden maalin.


title: Nizar Khalfan

text: Khalfanin MLS-oikeudet siirtyivät Philadelphia Unionille MLS Waiver Draft -varaustilaisuudessa marraskuussa 2011, mutta seura luopui hänestä jo helmikuussa 2012 ennen uuden kauden alkua. Sittemmin hän palasi kotimaahansa Young Africansin joukkueeseen.


title: Nizar Khalfan

text: Khalfan on kuulunut Tansanian maajoukkueeseen vuodesta 2006 lähtien. Hän on osallistunut joukkueen kanssa muun muassa vuosien 2010 ja 2014 MM-kilpailuiden karsintoihin.


title: Andrew Niccol

text: Andrew M. Niccol (s. 10. kesäkuuta 1964) on uusiseelantilainen elokuvakäsikirjoittaja, -tuottaja ja -ohjaaja. Hän on kirjoittanut ja ohjannut muun muassa elokuvat "Gattaca", "Simone", "In Time" ja "Lord of War". Hän myös käsikirjoitti ja oli osatuottajana elokuvassa "Truman Show", joka sai käsikirjoituksestaan Oscar-ehdokkuuden ja voitti Bafta-palkinnon. Monet Niccolin elokuvista, kuten "Gattaca", "Simone" ja "Truman Show", tarkastelevat yhteiskunnallisia tai poliittisia kysymyksiä fantasian ja tieteisfiktion kautta.


title: Andrew Niccol

text: Niccol syntyi Paraparaumussa ja varttui Aucklandissa, jossa hän kävi Aucklandin koulua. Hän lähti Uudesta-Seelannista 21-vuotiaana ja alkoi ohjata televisiomainoksia Lontoossa. "Simone"-elokuvan tuotannon aikana hän tapasi malli Rachel Robertsin, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta.


title: Josué Martínez

text: Josué Isaac Martínez Areas (s. 25. maaliskuuta 1990 San José, Costa Rica) on costaricalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Major League Soccerin New York Red Bullsia.


title: Josué Martínez

text: Martínez on Costa Rican suurseuroihin lukeutuvan sanjosélaisen Deportivo Saprissan kasvatti. Hän debytoi Costa Rican korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 15. marraskuuta 2009 ottelussa Puntarenasia vastaan, missä hän teki myös uransa ensimmäisen maalin. Keväällä 2010 Martínez joukkueineen voitti sarjan clausura-mestaruuden. San Carlosia vastaan pelatussa kaksiosaisessa loppuottelussa hän teki yhden Saprissan maaleista. Kaikkiaan hän teki 19 maalia Saprissassa pelaamassaan 66 Primera Divisiónin ottelussa.


title: Josué Martínez

text: Kevään 2010 mestaruuden myötä Saprissa pääsi kaudeksi 2010–2011 kansainväliseen CONCACAF Champions Leagueen, jossa se ylsi välieriin. Kilpailun lohkovaiheessa Martínez teki kaksi maalia, joista jälkimmäinen oli voittomaali viimeisessä ottelussa Seattle Soundersia vastaan ja varmisti Saprissan etenemisen pudotuspeleihin.


title: Josué Martínez

text: Joulukuussa 2011 Martínez siirtyi yhdysvaltalaiseen Philadelphia Unioniin. Ensimmäisellä Major League Soccer -kaudellaan hän pelasi 18 ottelussa lähinnä vaihtopelaajan roolissa ja teki yhden maalin. Kaudeksi 2013 hän siirtyi New York Red Bullsiin osana vaihtokauppaa, jossa Philadelphia hankki takaisin Sébastien Le Toux’n.


title: Josué Martínez

text: Martínez edusti Costa Ricaa vuoden 2007 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja vuoden 2009 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Jälkimmäisessä turnauksessa Martínez teki kaksi maalia ja Costa Rica ylsi neljänneksi.


title: Josué Martínez

text: Costa Rican maajoukkueessa Martínez debytoi 27. kesäkuuta 2009 ottelussa Venezuelaa vastaan. Hän kuului joukkueeseen vuoden 2011 Copa Centroamericanassa, Gold Cupissa ja Copa Américassa.


title: Edelweiss (pilvenpiirtäjä)

text: Edelweiss () on 43-kerroksinen pilvenpiirtäjä Moskovan kaupungissa Venäjällä. Se rakennettiin asuinrakennukseksi vuosina 2000-2003. Pilvenpiirtäjä on 157 metriä korkea ja antennin kanssa rakennus on 176 metriä korkea. Edelweiss pilvenpiirtäjän ulkoasu muistuttaa paljolti Moskovassa sijaitsevaa Triumfipalatsi-pilvenpiirtäjää.


title: HMS Gotland

text: HMS Gotland on ollut kolmen Ruotsin laivaston aluksen nimenä.


title: Psykedeelinen musiikki

text: Psykedeelinen musiikki on psykedeelisten kokemusten inspiroimaa musiikkia. Sitä edustavia tyylilajeja ovat muun muassa:


title: Lipovanit

text: Lipovanit tai lippovanit ovat Romanian Dobrudžassa ja Ukrainan Budžakissa asuvia vanhauskoisia ortodokseja, joiden juuret juontuvat Venäjältä. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Romaniassa asuu 35 791 lipovania, joista 21 623 Pohjois-Dobrudžassa.


title: Lipovanit

text: Nimen uskotaan saaneen alkunsa venäjän kielen sanasta Липа ("lipa") ’lehmukset’ tai nimestä Filippovka, joka viittaa Filippuksen päivään. Viimeisimmät tutkimukset kuitenkin osoittavat sen olevan johdos nimestä Filipp Pustosviat (1672–1742);"filippovcy" tai "(fi)lippovane".


title: Lipovanit

text: Uskonlahko erkaantui yli 200 vuotta sitten Venäjän ortodoksisesta kirkosta. He asettuivat Prut-joen rannoille Moldovaan ja Tonavan suistoalueelle. Vuonna 1876 lipovanien seurakuntaan liittyi skoptseja, jotka pakenivat vainoja.


title: Fresh Tunes Finland

text: Fresh Tunes Finland on Helsingissä vuonna 2009 perustettu musiikkitoimisto, joka edustaa useita äänittäviä artisteja, kuten The Megaphone State, Wedding Crashers, One of the Pigeons ja Original Heteroes. Myös levy-yhtiönä toimiva yritys on julkaissut Wiidakko-yhtyeen albumin "Wiidakko" (2011), Niko & Tapsa -yhtyeen albumin "Yhtä" (2011), Original Heteroes -yhtyeen albumin "Original Heteroes" (2011) sekä useita singlejä.


title: FS Lion (1930)

text: Lion oli Ranskan laivaston 1930 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä. Alus palveli toisessa maailmansodassa, kunnes aluksen miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.


title: FS Lion (1930)

text:
Alus tilattiin Dunkerquesta Ateliers et Chantiers de Francelta. Sen köli laskettiin 6. elokuuta 1926 ja alus laskettiin vesille 5. elokuuta 1929. Alus otettiin palvelukseen 21. tammikuuta 1931.
"Lion" liitettiin Välimeren laivaston 1. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa.


title: FS Lion (1930)

text: Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan. Italialaiset päättivät kuitenkin nostaa aluksen liittääkseen sen korjattuna laivastoonsa nimellä "FR21". Hylky hinattiin Italiaan, mutta sitä ei koskaan kunnostettu.


title: FS Vauban (1930)

text: Vauban oli Ranskan laivaston 1930 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä. Alus palveli toisessa maailmansodassa, kunnes aluksen miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.


title: FS Vauban (1930)

text: Alus tilattiin Dunkerquesta Ateliers et Chantiers de Francelta. Sen köli laskettiin 22. toukokuuta 1927 ja alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1930. Alus otettiin palvelukseen 9. tammikuuta 1931.


title: FS Vauban (1930)

text: "Vauban" liitettiin Välimeren laivaston 1. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa.


title: FS Vauban (1930)

text: Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Kaupunkitaloustiede on laajasti käsitettynä kaupunkien ja yleisemmin taajamien taloudellista tutkimusta. Taloustieteen menetelmillä voidaan tutkia kaupunkeihin liittyviä aiheita kuten rikollisuus, koulutus, julkinen liikenne, asuminen ja paikallishallinnon rahoitus. Suppeammin käsitettynä kaupunkitaloustiede on mikrotaloustiedettä, joka on erikoistunut kaupunkirakenteeseen ja kotitalouksien ja yritysten sijainnin valintaan.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Nykyaikaisen kaupunkitaloustieteen taustalla on klassisen kauden taloustiede ja tieteilijöiden kuten David Ricardo, Johann Heinrich von Thünen, Alfred Marshall ja Henry George työ. Varhaisia läpimurtoja oli esimerkiksi Ricardon maanvuokralaki. 1990-luvulta lähtien eräs merkittävä tutkimussuunta on ollut talousnobelisti Paul Krugmanin aloittama uusi talousmaantiede. Muita alan merkittäviä tutkijoita ovat olleet mm. Fujita ja Mori.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Kaupunkien syntymiseen vaikuttaa monia taloudellisia tekijöitä, joista eräitä merkittäviä esitellään tässä.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Jos kotitaloudet ovat yhtä tuottavia kaikkien hyödykkeiden tuottamisessa ja tuottavuus on sama tuotannon määrästä riippumatta, kaikki kotitaloudet kykenevät tuottamaan tarvitsemansa hyödykkeet itse eikä tarvetta omavaraistaloudesta poikkeamiseen ole. Adam Smith kirjoitti vuonna 1776: "Skotlannin Ylämaalla jokaisen maanviljelijän on toimittava myös teurastajana, leipurina ja oluenpanijana oman perheensä tarpeiksi." Jos kuitenkin erikoistumisella tai tuotannon mittakaavan kasvattamisella voidaan parantaa tuotannon tehokkuutta päädytään siihen, että tuotannon keskittäminen alueellisesti on kannattavaa. Syntyy teollisuuskaupunkeja ja kauppapaikkoja, joiden ympäristöön ihmiset muuttavat työn, kaupan ja palveluiden perässä. Tällaiset "suurtuotannon edut" eli "mittakaavaedut" ovat historiallisesti olleet merkittävin taloudellinen perustelu kaupunkien olemassaololle. Skaalaetujen taustalla ovat erikoistuminen ja jakamattomat tuotannontekijät kuten koneet ja rakennukset.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Tavallisesti suurtuotannon edut ymmärretään yrityksen tai tuotantolaitoksen sisäiseksi ominaisuudeksi. Alfred Marshall kuitenkin esitti eräiden etujen ulottuvan yhtäaikaisesti moniin samalla sektorilla toimiviin yrityksiin, jotka täten nauttivat alueellisista erikoistumisen tuomista "sijaintieduista" eli "lokalisaatioeduista". Nämä ovat Marshallin mukaan "ulkoisia yritykselle, sisäisiä sektorille" ja ne syntyvät kun jokin yksi voimakas teollisuussektori houkuttelee toimialueensa panosmarkkinoille enemmän tarjontaa, suuremman erikoistumisen, kilpailua ja myös panosten toimittajille skaalaetuja. Läheinen sijainti alentaa myös kuljetuskustannuksia, sekä panosten että tuotosten osalta. Toisaalta innovaatioiden synty ja leviäminen on helpompaa sektorin piirissä samassa kaupungissa. Sijaintietuja synnyttää siis toisaalta "kilpailun" ja toisaalta "yhteistyön" tehostuminen.


title: Kaupunkitaloustiede

text:
Urbanisaatioedut, joiden tutkimuksen pioneerina toimi Jane Jacobs, ovat seurausta kaupunkialueen suuresta koosta. Toisin kuin sijaintiedut, jotka painottavat erikoistumisen merkitystä, urbanisaatioeduissa kysymys on tavallaan päinvastaisesta vaikutuksesta, nimittäin alueen monipuolistumisesta. Samantapaisia vaikutuksia esiintyy kaupungin kasvaessa useita erilaisia:
Eri hyödykkeiden markkinoiden koko itsessään ylläpitää kilpailua ja tehokkuutta. Toisaalta kasvava kaupunkialue, jossa on paljon kuluttajia, houkuttelee uusia yrityksiä.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Eräs yritysten sijoittumista käsittelevien teorioiden keskeinen tulos on, että muiden tekijöiden vaikutuksen ollessa mitätön, yritykselle optimaalinen sijainti on asiakkaiden sijaintietäisyyksien mediaanipiste, sillä se minimoi asiakkaiden liikkumisen kustannukset. Jos osa asiakkaista on keskittynyt kaupunkiin muiden asiakkaiden ollessa hajallaan, voidaan osoittaa, että keskittymän kasvaessa riittävän suureksi yrityksen mediaanisijainti osuu lopulta keskittymään eli kyseiseen kaupunkiin. Luonnollisesti tämä ilmiö on yksi kaupungistumista ajavista voimista.


title: Kaupunkitaloustiede

text:
Ottaen huomioon kaupungistumisen edut, mikä estää ihmisiä muodostamasta vain yhtä valtavaa suurkaupunkia? Kaupungistumisella on myös asukkaiden kannalta kielteisiä vaikutuksia, jotka hillitsevät kunkin suurkaupungin kasvua sitä mukaa kun kasvu etenee:
Onkin ristiriitaista että mitä tehokkaammin kaupungin johto onnistuu ratkomaan tämäntapaisia ongelmia, sitä enemmän kaupunki houkuttelee lisää ihmisiä, mikä vuorostaan pahentaa niitä.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Toisaalta kaikki teollisuuden alat eivät hyödy kaupunkisijainnista, erityisesti maaintensiiviset sektorit kuten maa- ja metsätalous sekä resurssiperäinen toiminta kuten kaivostoiminta. Lisäksi erikokoiset kaupunkiseudut erikoistuvat eri tavoin, tätä käsittelee esim. Walter Christallerin keskuspaikkateoria ja sen johdannaiset.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Kaupunkialueen erikoistumisen mittana jonkin tietyn hyödykkeen suhteen käytetään ns. sijaintiosamäärää (engl. "location quotient") q:


title: Kaupunkitaloustiede

text: Kun q = 1 kaupunki kuluttaa ja tuottaa kyseistä hyödykettä yhtä paljon kuin kuluttaa eli kaupunki on "netto-omavarainen". Kun q > 1 sitä tuotetaan enemmän kuin kulutetaan eli kaupunki on "nettoviejä", kun q < 1 kaupunki on "nettotuoja" ja joutuu kustantamaan tuonnin joidenkin muiden hyödykkeiden viennillä. Käytännössä yksityiskohtaisia tietoja kaupunkikohtaisista tuotantoluvuista on vaikea saada, joten joudutaan turvautumaan karkeampiin tunnuslukuihin.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Tavanomaista on verrata kaupungin työvoiman työllistymistä jollakin tietyllä sektorilla maan keskiarvoon. Indeksoituna tällainen luku on ns. keskittymisindeksi. Jos keskittymisindeksi on 100, kyseisessä kaupungissa kyseisellä toimialalla on saman suuruinen osuus työvoimasta töissä kuin koko maassa. Mitä suurempi indeksin arvo, sitä enemmän kyseinen toimiala on keskittynyt kyseiseen kaupunkiin ja sitä erikoistuneempi kaupunki on. Mittari ei ole sijaintiosamäärän tapaan välttämättä hyvä omavaraisuuden mittari, koska vienti- tai tuontivaltaisilla aloilla maan keskiarvo, joka määrittää indeksin arvoa, poikkeaa omavaraisuuteen vaaditusta työvoimaosuudesta.


title: Kaupunkitaloustiede

text:
Walter Christallerin keskuspaikkateoria (engl. "Central Place Theory") on kaupunkien erikoistumisen perusteoria. Sen mukaan kauppatoiminnassa voidaan yksinkertaistaen olettaa esimerkiksi esiintyvän kolmen tyyppisiä yrityksiä:
Jos edelleen oletetaan että muita merkittäviä tekijöitä ei vaikuta sijainnin valintaan kuin asiakkaiden matkakustannukset, sijoittuu luksuskauppa keskelle aluetta jolloin se minimoi matkakustannukset keskimäärin. Kaupan ympäristö houkuttelee asukastihentymän matkakustannuksiaan minimoivien työntekijöiden ja asiakkaiden johdosta. Neljä erikoiskauppaa sijoittuvat symmetrisesti alueen kunkin neljänneksen keskelle, jolloin ne minimoivat myös asiakkaiden matkakustannukset. Niiden ympärille muodostuvat matkakustannusten minimoinnista johtuen pienemmät keskukset. Edelleen päivittäistavarakaupat asettuvat symmetrisesti erikoiskauppojen ympäristöön ja kokoavat ympärilleen pienemmät väestökeskittymät. Keskuspaikkateoria on luonnollisesti raju yksinkertaistus, mutta se kuvaa idealisoidusti niitä tekijöitä, jotka vaikuttavat erikokoisten taajamien muodostaman verkoston tavalla, joka muistuttaa todellista alueellista keskittymistä.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Keskuspaikkateoriasta voidaan tehdä eräitä merkittäviä havaintoja. Ensinnäkin yritysten tuotantojen erilaiset mittakaavaedut aiheuttavat eri laajuiset markkina-alueet mikä puolestaan synnyttää kooltaan, erikoistumiseltaan ja monipuolisuudeltaan toisistaan poikkeavia kaupunkeja alueelle. Toisena jos eri toimialojen yrityksillä olisi samanlaiset mittakaavaedut suhteessa asukaskohtaiseen kysyntään, olisivat alueen kaikki kaupungit saman suuruisia keskenään. Kolmantena liikennejärjestelmän parannukset laajentavat markkina-alueita mikä vähentää yritysten määrää ja siten supistaa myös kaupunkien määrää ja kasvattaa jäljelle jääviä kaupunkeja. Kenties yllättäen paremmat liikenneyhteydet eivät siis tässä mallissa pienennä kaupunkien kokoa, vaan kasvattavat niitä.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Keskuspaikkateoria auttaa ymmärtämään eräitä kaupan alan ilmiöitä. Yksinkertaisimmillaan mallissa oletetaan yritysten myyvän homogeenisia tuotteita, jotka ovat samoja kaikissa yrityksissä. Jos kuitenkin alan tuotteet ovat vain osittain "substituutteja" keskenään, eli niissä esiintyy vaikka pieniäkin eroja kuluttajan kannalta, asiakkaat alkavat haluta vertailla tuotteita keskenään. Tällöin tulee useita saman alan kauppoja sijaita lähellä toisiaan, kuten tapahtuukin usein esimerkiksi huonekalu- ja autokaupassa. Silloin kun tuotteilla esiintyy "komplementaarisuutta" eli "täydentävyyttä" asiakkaiden kannattaa matkakustannusten minimoimiseksi keskittää ostoksiaan ja ostaa samalla matkalla useita tuotteita. Eri tuotteita myyvien yritysten kannattaa sijoittua lähekkäin, mikä selittää ostoskeskusten muodostumista. Molemmat mekanismit johtavat suurempiin keskittymiin eli suurempiin kokoeroihin kaupunkien välillä ja pienempään kaupunkien määrään.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Koska keskuspaikkateorian mukainen kaupungistuminen synnyttää hierarkkisesti eri suuruisia kaupunkikeskuksia, joiden määrä kasvaa sitä mukaa kun kaupunkikoko pienenee, käyetetään sitä selittämään empiirisesti havaittua ns. "kokojärjestyssääntöä" (engl. "rank-size rule"). Säännön mukaan kaupungeilla on taipumusta jakautua annetussa maassa siten seuraavasti:


title: Kaupunkitaloustiede

text: kun "P" on väkiluku kyseisen maan "n":nneksi suurimmassa kaupungissa ja "A" ja "β" ovat maakohtaisia vakioita. Useissa teollisuusmaissa, mm. USA:ssa ja Suomessa, "β" on lähestulkoon 1 ja voidaan siis jättää pois. Empiiristen havaintojen perusteella Suomessa A on n. 843 000, joten Suomen tapauksessa kaava on


title: Kaupunkitaloustiede

text: ja se näyttäisi pätevän suhteellisen hyvin, joskin Helsingin seudun väkiluku on poikkeavan suuri eli selvästi enemmän kuin kaavan antama 843000 n:n arvolla 1.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Kokojärjestyssääntöä testattaessa havaitaan useissa maissa Suomen tapaan pääkaupunkien olevan poikkeavan suuria. Mahdollisia syitä on ehdotettu useita:


title: Kaupunkitaloustiede

text: Uusi talousmaantiede sai alkunsa 1991 kun Paul Krugman, kansainvälisen kaupan teoreetikko, kehotti taloustieteilijöitä kiinnittämään enemmän huomiota talousmaantieteeseen kirjassaan "Geography and Trade". Krugman esitti keskittymisen johtavan taloudellisiin etuihin, jotka olivat aiemmin jääneet vähälle huomiolle. Krugmanin julkaisut uudistivat taloustieteilijöiden mielenkiinnon aluetieteeseen. "Uuden talousmaantieteen" ominaispiirteinä on kvantitatiivisten menetelmien yhdistäminen muihin menetelmiin tutkimuksessa.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Krugman lanseerasi "kotimarkkinavaikutuksen" (engl. "home market effect") käsitteen, jonka mukaan taloudellisen toiminnan keskittyminen on seurausta tuotannon mittakaavaeduista: alueet joilla on eniten tuotantoa tuottavat suurimmat voitot ja siten houkuttelevat entistä enemmän tuotantoa. Krugmannin mukaan sen sijaan että tuotannolla olisi taipumusta jakautua tasaisesti ympäri maailman, se keskittyy rajalliseen joukkoon maita, alueita ja kaupunkeja, joissa väestön keskittymisen rinnalla tapahtuu tulojen nousua.


title: Kaupunkitaloustiede

text: Kaupunkialueen kasvaessa myös eri hyödykkeiden kysyntä kasvaa, mikä houkuttelee alueelle uusia yrityksiä. Tätä ilmiötä kutsutaan takaisinkytkennäksi (eng. "backward linkage"). Paikallisesti tuotetut hyödykkeet syrjäyttävät tuontihyödykkeitä, mikä sekä alentaa yksikkökustannuksia että kasvattaa reaalituloja ja siten kysyntää entisestään. Alueen houkuttelevuus sekä yrityksille (alemmat kustannukset) että asukkaille (suuremmat reaalitulot) kasvaa. Hyödykekirjon ja reaalitulojen kasvun aiheuttamaa houkuttelevuutta asukkaille kutsutaan eteenpäinkytkennäksi (engl. "forward linkage").


title: Kaupunkitaloustiede

text:
Keskittävien voimien lisäksi on kaupungistumista vastustavia voimia:
Varhaiset uuden talousmaantieteen mallit poikkesivat aiemmasta ottamalla huomioon kaikkien alueiden välisen kaupan ja kuljetuskustannusten etäisyysriippuvuudet. Ne eivät kuitenkaan ottaneet kantaa keskittymisen alkusysäykseen.