title: Young Americans

text: Alun perin albumin nimeksi oli tarkoitus tulla "Shilling the Rubes" (), joka viittasi Bowien tavoitteeseen tehdä Yhdysvalloissa hittialbumi omilla ”muovisoul”-kappaleillaan. Bowie luopui kuitenkin ideasta, kun hänelle vakuutettiin, etteivät amerikkalaiset välttämättä osaisi arvostaa vitsiä. Seuraavaksi albumi oli tarkoitus ristiä "The Goasteriksi". Albumille olisivat sisältyneet kappaleet ”John I’m Only Dancing (Again)”, ”Somebody Up There Likes Me”, ”It’s Gonna Be Me”, ”Who Can I Be Now?”, ”Can You Hear Me?”, ”Young Americans” ja ”Right”. Kappalelista erosi näin ollen melkoisesti lopullisesta "Young Americansista", ja "The Goaster" olisi ollut tyyliltään vieläkin soul-voittoisempi kuin lopullinen albumi.Buckley 2005, s. 246–247. Äänitysten päätteeksi Bowie kutsui Sigma Sound -studion ulkopuolella päivystäneet nuoret faninsa sisään kuuntelemaan uutta albumia.


title: Young Americans

text: Kun "The Goaster" oli valmis, David Bowie aloitti 2. syyskuuta 1974 "Diamond Dogs" -kiertueen toisen osan Los Angelesin Universal Amphitheatressa. "Diamond Dogs" -albumi nousi näihin aikoihin korkeimmalle sijaluvulleen Yhdysvalloissa, sijalle viisi.Buckley 2005, s. 243. Tällä kiertueen toisella puoliskolla myös uusi komppikitaristi Carlos Alomar oli ensimmäistä kertaa mukana.Immonen 2005, s. 72.


title: Young Americans

text: "The Goasterin" nauhoitukset kuitenkin käynnistyivät uudelleen New Yorkin Electric Lady -studioilla vuodenvaihteessa 1975, ja äänityksiin lyöttäytyi mukaan John Lennon. Bowie oli kuullut tämän olevan kaupungissa ja kutsui hänet studiolle.Buckley 2005, s. 253. Lennonin ja Carlos Alomarin kanssa syntyi sattumalta ja hetken inspiraatiosta kappale ”Fame”, josta muodostui myöhemmin singlenä ilmestyessään menestys erityisesti Yhdysvalloissa. Jo valmiiksi luullun "The Goasterin" nimeksi muutettiin "Young Americans", ja myös kappalelista meni uusiksi, mikä oli pettymys Tony Viscontille. Hän ei ollut mukana ”Famen” äänityssessiossa, ja lisäksi hänen miksaamiaan suosikkiraitoja, kuten ”It's Gonna Be Me”, poistettiin albumilta. Tilalle olivat tulleet ”Win”, ”Fascination", ”Fame” sekä yhdessä Lennonin kanssa jammailtu The Beatles -cover ”Across the Universe”.Buckley 2005, s. 254–255.


title: Young Americans

text: Kaikki kappaleet miksattiin New Yorkin Record Plant -studioilla, paitsi "Young Americans", jonka miksaus tapahtui Sound Housessa, Lontoossa.


title: Young Americans

text: Albumin aloittaa ensimmäisessä sessiossa 11. elokuuta 1974 äänitetty nimiraita ”Young Americans”, jonka elämäniloinen sävel sisältää soul- ja gospel-vaikutteita. Sanoitukset välittävät impressionistisia kuvia 1900-luvun Yhdysvalloista, ja ne sisältävät amerikkalaisia tavaramerkkejä, kuten ”Ford Mustangin”, ”Barbie Dollin”, ”Cadin” ja ”Chryslerin”. Lyriikoissa on myös viittauksia tuoreeseen Watergate-skandaaliin, ja laulussa mainittava Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon oli eronnut virastaan vain kaksi päivää ennen laulun nauhoittamista.Immonen 2005, s. 75. ”Young Americans” julkaistiin singlenä helmikuussa 1975, noin kuukautta ennen itse albumia.


title: Young Americans

text: ”Win” on täyteläinen ja raukea kappale, joka erottuu albumin muista lauluista.Buckley 2005, s. 259. Lopussa kuullaan yhden sävelasteikon modulaatio. Vuonna 2007 "Rolling Stone" -lehden Rob Sheffield kehui kappaletta yhdeksi Bowien parhaista pop-balladeista.


title: Young Americans

text: ”Fascination” on albumin selkein kunnianosoitus ”Philadelphia-soundille”. Bowie kirjoitti laulun yhdessä nuoren soul-laulaja Luther Vandrossin kanssa, ja se oli periaatteessa uusi versio Vandrossin kirjoittamasta kappaleesta ”Funky Music (Is a Part of Me)”.Immonen 2005, s. 76.


title: Young Americans

text: "Rolling Stonen" kriitikko Jon Landau kuvasi arvostelussaan 22. toukokuuta 1975 ”Rightia” ”suoraksi James Brown -imitoinniksi”. ”Right” julkaistiin myös ”Fame”-hittisinglen b-puolella heinäkuussa 1975.


title: Young Americans

text: B-puolen avaavassa ja pitkät saksofoni-introt sisältävässä kappaleessa ”Somebody Up There Likes Me” Bowie pohdiskelee tähteyden sisältämää ihmisyyden puutetta.


title: Young Americans

text: ”Can You Hear Me” on David Bowielle epätyypillinen, suora rakkauslaulu. Bowiella ei ollut tapana kirjoittaa rakkauslauluja, koska hän piti aihetta ”melko valheellisena” ja vähän kiehtovana. Inspiraationsa ”Can You Hear Me” lienee saanut Ava Cherryltä, jota Bowie tuolloin tapaili, vaikka olikin naimisissa.Buckley 2005, s. 258. Cherry myös laulaa albumilla taustoja.


title: Young Americans

text: The Beatles teki ”Across the Universen” tunnetuksi viimeisellä studioalbumillaan "Let It Be" vuonna 1970. David Bowie esittää kappaleen laulamalla huomattavasti matalammalta kuin John Lennon alkuperäisessä versiossa. Bowien versiossa Lennon soittaa kitaraa ja laulaa taustoja.


title: Young Americans

text: Levyn päättää funk-vivahteinen ”Fame”, josta muodostui Bowien ensimmäinen ykköshitti Yhdysvalloissa. Se syntyi innoituksesta ja joukosta onnekkaita sattumia.Buckley 2005, s. 253. Kappaleen synnystä on tosin useita versioita; John Lennon kertoi vuonna 1980, että hän, Bowie ja Alomar olisivat ottaneet kertosäkeitä useista Stevie Wonderin kappaleista, soittaneet ne väärinpäin ja tehneet siitä kappaleen. ”Famen” on väitetty myös perustuvan Shirley & Companyn hittiin ”Shame Shame Shame”, mutta tämän rytmikitaristi Carlos Alomar on kiistänyt.Immonen 2005, s. 76.


title: Young Americans

text: Laulun satiirinen sanoitus kertoo julkisuuden varjopuolista, ja se on sävyltään pessimistinen. Kappale sisältää kikkailua studiotekniikan kanssa; alussa on takaperin äänitetty osuus ja lopussa on nauhanopeuksien muokkailulla luotu kohta, jossa Bowie toistaa sanan ”Fame” useita kertoja aloittaen hyvin korkealta päätyen erittäin matalalle.Buckley 2005, s. 254.


title: Young Americans

text: Bowie ei osannut aavistaa ”Famen” hittipotentiaalia, ja se oli hänen mielestään "Young Americansin" huonoin raita.Immonen 2005, s. 76.


title: Young Americans

text: ”Soulin kummisedäksi” kutsuttu James Brown julkaisi tammikuussa 1976 singlen ”Hot”. Bowien ja Alomarin mielestä kyseessä oli ”Famen” plagiaatti, ja he päättivät haastaa Brownin oikeuteen, mikäli kappale menestyisi. ”Hot” kuitenkin floppasi, eivätkä Bowie ja Alomar näin ollen ryhtyneet jatkotoimiin. Bowie oli kuitenkin myös samanaikaisesti otettu siitä, että hänen kappaleensa oli kelvannut James Brownille.Buckley 2005, s. 263.


title: Young Americans

text:
"Young Americans" julkaistiin 7. maaliskuuta 1975. Albumin listasijoitus oli Britanniassa toinen, mikä tiesi Bowien kolmen ykkösalbumin putken katkeamista studiolevyjen saralla. Levy pysyi listalla 12 viikkoa, vähemmän kuin yksikään Bowie-albumi sitten vuoden 1971. Albumi myi kuitenkin siellä hopeaa. Yhdysvalloissa albumi oli korkeimmillaan sijalla 9, ja se pysyi listalla 50 viikkoa. Levy ylitti Yhdysvalloissa neljäntenä Bowie-albumina kultalevyyn oikeuttavan myyntimäärän 2. heinäkuuta 1975. Myös Kanadassa albumista myönnettiin kultalevy yli 50 000 kappaleen myynnin johdosta. Levyn kappaleista ei tehty promovideoita,Buckley 2005, s. 613. eikä Bowie myöskään järjestänyt albumia promotoivaa kiertuetta.
Vaikka muun muassa edellinen studioalbumi "Diamond Dogs", ja erityisesti sen kappale ”1984” olivat vihjanneet Bowien siirtymisestä soulimpaan musiikkiin, uusi levy oli silti joillekin faneille valtava šokki.Buckley 2005, s. 257.


title: Young Americans

text: Albumi sai myönteistä palautetta erityisesti amerikkalaiskriitikoilta, jotka eivät koskaan olleet erityisen mielissään Bowien aiemmin esittämästä glam rock -musiikista.


title: Young Americans

text: "Record World" kuvaili albumia Bowien tuotannosta ”tähän mennessä mukaansa tempaavimmaksi”, ja "Cash Boxin" mielestä Bowie oli julkaisun myötä popmusiikin kirkkain tähti. Myös "Circus"-lehden Janis Schacht kehui levyä ”onnistuneeksi kokeiluksi”, mutta kutsui Bowien lauluääntä vääristyneeksi ja The Beatles -cover ”Across the Universea” ”yksinkertaisesti hirvittäväksi”. Myös ”Fame” vaikutti hänen mukaansa plagiaatilta Average White Bandin kappaleesta ”Pick Up the Pieces”.


title: Young Americans

text: David Bowien kotimaassa Isossa-Britanniassa albumista ei oltu yleisesti yhtä vakuuttuneita kuin Yhdysvalloissa. "Melody Makerin" Michael Wattsin mielestä "Young Americans" oli ”luotu muokkaamaan sankarimme soul-supertähden rooliin.” Wattsin mukaan Bowielta myös puuttui tunteellinen omistautuminen materiaaliinsa. Suomessa juuri perustetun "Soundi"-lehden Pekka Markkula pohti, mikä tulee olemaan fanien reaktio Bowien radikaaliin tyylinmuutokseen.Immonen 2005, s. 73–74.


title: Young Americans

text: Tuoreemmista arvosteluista Allmusicin Stephen Thomas Erlewine kuvasi albumin nimikappaletta mestariteokseksi, mutta kritisoi levyn muuten epätasaista sävellystasoa."Young Americansia" pidetään sikäli merkittävänä albumina, että se pohjusti tietä valkoisten esittämälle soulille ja funkille. Bowieta pidettiin 1970-luvulla tärkeänä suunnannäyttäjänä brittiläiselle musiikille, ja monilla muilla artisteilla oli tapana seurata hänen jalanjälkiään, mikäli hän teki jotakin onnistuneesti. Hän näytti suuntaa muun muassa The Bee Geesille, joka hyvin pian siirtyi tyylissään soul-vivahteiseen diskomusiikkiin. Muutamaa kuukautta "Young Americansin" julkaisun jälkeen Elton John julkaisi soul-tyylisen kappaleen ”Philadelphia Freedom”. Funk- ja diskovaikutteita itselleen ottivat myös muun muassa Roxy Music ja Talking Heads. Myöhemmin 1980-luvulla Bowien kehittämän ”sinisilmäsoulin” perinnettä jatkoivat ABC:n, Spandau Balletin ja Simply Redin kaltaiset esittäjät.Buckley 2005, s. 261–262.


title: Young Americans

text: Journalisti Robert Elms väitti myöhemmin "The Faceen" kirjoittamassa artikkelissaan, että "Young Americans" olisi määrittänyt brittiläisen populaarikulttuurin suunnan seuraavan vuosikymmenen ajaksi.Buckley 2005, s. 261–262.


title: Young Americans

text:
"Young Americans" sisältyy Robert Dimeryn vuonna 2006 julkaistuun "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään" -kirjaan.A-puoli
B-puoli


title: Young Americans

text:
Tuottanut ja miksannut: * = Tony Visconti, ** = Tony Visconti & Harry Maslin, *** = David Bowie & Harry Maslin
DVDKappaleissa ”Across the Universe” ja ”Fame”:Lähteet:


title: Nikke Nikamo

text: Vladimir ”Nikke” Nikamo (s. 29. joulukuuta 1947) on suomalainen kitaristi ja balalaikan soittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Wigwam-yhtyeen alkuperäisenä kitaristina. Nikamo soitti kitaraa Wigwamin ensimmäisellä LP:llä "Hard N' Horny" (1969) sekä ensimmäisillä singleillä.


title: Nikke Nikamo

text: Wigwamin lisäksi Nikamo on soittanut kitaraa mm. Beatnics-, The First-, Creatures-, Mosaic-, The Roosters- ja Sperm-yhtyeissä. Balalaikkaa Nikamo on soittanut mm. Helsingin balalaikkaorkesterissa. Hän on pitkään vaikuttanut myös indonesialaista perinnemusiikkia esittävässä Gamelan Hanuman -kokoonpanossa sekä multimediaryhmässä Tollstoys.


title: Johnny Bravo (hahmo)

text: Johnny Bravo on kuvitteellinen päähahmo Johnny Bravo -animaatiosarjassa. Hahmo perustuu pääasiassa Elvis Presleyn ja sen ääninäyttelijä on Jeff Bennett.


title: Johnny Bravo (hahmo)

text: Johnny Bravo syntyi Yhdysvalloissa Aron Cityssä ystävänpäivänä ja omaa skotlantilaista sukujuurta äidin puolelta. Hän asuu äitinsä Bunny Bravon luona, joka on yksinhuoltajana isänsä jätettyä molemmat tuntemattomasta syystä, Johnny ollessa vielä vauva. Koulussa Bravo oli heiveröinen poika ja varsinkin ala-asteella häntä kiusasi erityisesti Carl, josta tuli myöhemmin hänen ns. paras kaveri. Yläasteelle siirtyessään Bravo ei enää ollut lyhyt, mutta edelleen joutui kiusaamisen kohteeksi. High Schoolin viimeisenä vuotena hän koki ensimmäisen ihastuksen Sandy-nimiseen tyttöön, mutta oli liian ujo pyytääkseen häntä ulos. Hieman onnekkaan sattuman kautta Bravo onnistui saamaan Sandyn auttamaan häntä kotitehtävissä kotona. Tämän myötä Bravo keräsi rohkeutensa pyytää Sandy high schoolin päättäjäistansseihin. Hän luuli Sandyn hyväksyneen pyyntöönsä ja päätti tehdä itselleen muodon muutoksen, kuntoilemalla ja kasvattamalla lihaksiaan. Päättäjäisiltana Bravo saapui Sandyn ovelle pyytämään hänet tansseihin, mutta ketään ei ollut paikalla. Vuosia myöhemmin Sandy kertoi syyn, jonka vuoksi talo oli tyhjä. Bravon pyytäessä häntä tansseihin Sandy purskahti itkuun ja halasi Bravoa, joka luuli sen tarkoittavan myöntävää vastausta, eikä kuullut Sandyn muuttamisesta mitään.


title: Johnny Bravo (hahmo)

text: Koulun päättymisen jälkeen ei ole tarkkaa tietoa kuinka monta vuotta on kulunut, kun Bravon tarinat alkoivat. Siitä lähtien hän on kuitenkin kuvitellut olevansa Jumalan lahja kaikille naisille. Todellisuus on kuitenkin toisenlainen, vaikka Bravo kuulostaa Elvis Presleyltä, näyttää James Deaniltä ja käyttäytyy Onnen päivät -sarjasta tutun Fonzien tapaisesti. Näiden yhdistelmästä Bravon pitäisi olla täydellinen naismagneetti, mutta hän pilaa kuitenkin tämän suuren egonsa ja narsistiseen asenteensa vuoksi.


title: Johnny Bravo (hahmo)

text: Bravon näyttelijän ura sai alkunsa Espanjassa, Pamplonan kaupungissa, jonne hän oli mennyt seuraamaan härkien rynnimistä pitkin kaupungin katuja. Sittemmin Bravo päätyi härkätaisteluun, jossa päihitettyään härän eräs Hollywoodista tullut elokuvatuottaja päätti pelastaa härän ihmisten kynsistä, jotka Bravon tietämättä aikoivat syödä härän. Kolmikon ollessa karkumatkalla kohti Hollywoodia härkä sai tietää elokuvatuottajan halunneen tehdä hänestä elokuvatähden ja oli aikeissaan jättää Bravon pois kyydistä, mutta härkä onnistui suostuttelemaan elokuvatuottajaa pitämään Bravon mukana elokuva kuvioissa. Tämän myötä hänen näyttelijäura sai alkunsa ja Bravo esiintyikin elokuvissa, kuten "Dances with Bulls", "The Bulls Brothers", "The Hoof-Father" ja "Daddy, Daddy, there's a Bull in my Pajamas".


title: Johnny Bravo (hahmo)

text: Myöhemmin Bravo sai uuden tilaisuuden näyttelemiseen, kun eräs tuottaja tarjosi hänelle roolia tulevassa elokuvassa Lunch Lady Surprise, jossa Bravo pääsisi näyttelemään pääosaa yhdessä Don Knottsin, Jessica Bielin, hobitin ja Alec Baldwinin kanssa. Tuotannon aikana hänen roolinsa kuitenkin pyyhitään pois ja Bravon tilalle palkataan CGI versio Mark Hamillista.


title: Johnny Bravo (hahmo)

text: Yleisin harrastus Bravolla lienee naiset, jonka hän on itsekin maininnut eräässä haastattelussa. Bravo on myös sarjan aikana harrastanut hetkellisesti karatea, mestari Haman opissa. Tunaroimisen vuoksi Bravo toimi usein siivoojana Haman karatekoulussa, mutta on joskus näyttänyt osaamisensa. Hänellä on ollut vaihtelevasti karatessa keltainen ja musta vyö. Bravolla on kuitenkin todistus, johon on lueteltu kaikki kamppailulajit joista hän on saanut mustan vyön. Lajeihin kuuluvat karaten lisäksi jujutsu, aikido, iai, taekwondo, tameshi giri, he-do, bruise lee, lehr do, chump chi, judo, the girl from ipanema ja improvisaatiotanssi.


title: Johnny Bravo (hahmo)

text: Johnny Bravolla ei ole kovin montaa ystävää, mutta heistä suurin osa käy jatkuvasti hänen hermoille.


title: Johnny Bravo (hahmo)

text: Johnny Bravon yleisimmät hokemat tunnuslauseet.


title: Onni Mansnerus

text:
Onni Mansnerus (5. tammikuuta 1906 Viipuri – 18. toukokuuta 1980 Kouvola) oli suomalainen taidemaalari ja graafikko. Hän oli ammattitaiteilija, joka eli sodan jälkeen vapaana taiteilijana Helsingissä.
Mansneruksen taiteellinen tuotanto koostuu kolmesta pääkaudesta: naturalistiset asetelmat ja maisemamaalaukset sekä herkullisilla väreillä loihditut satukuvitukset, kuten "Mestaritontun seikkailut", "Päivikin satu" sekä "Kulunut kultaviitta" 1940–50 -luvuilla, abstrakti kausi pulppuavine raakunkuoritekniikoineen 1960-luvulla ja fotorealistiset asetelmat 1970-luvulla. Näiden lisäksi hän teki laajan kokoelman puupiirroksia ja litografioita.


title: Onni Mansnerus

text: Onni Mansnerus oli tunnettu myös muotokuvistaan, joita hän teki niin yksityisistä kuin julkisuudenkin henkilöistä, muun muassa professori Henrik Renquist (1963), omistaa Helsingin yliopisto ja professori Väinö Auer (1965), omistaa Helsingin yliopisto. Kyseiset muotokuvat edustavat taiteilijalle hyvin tyypillistä tapaa ottaa suora kontakti itse maalattavaan – persoona kuvataan pikkutarkan huolellisesti.


title: Onni Mansnerus

text:
Mansnerus muutti Kouvolaan 1973 ja loi kattavan kokoelman asetelmia, joissa ajan pysähtyneisyys ja estetiikka suorastaan huokuvat levollisuudessaan. Myös asetelmia on lukuisissa julkisissa kokoelmissa, muun muassa Kouvolan taidemuseossa, Etelä-Karjalan taidemuseossa ja Imatran taidemuseossa.
Taiteilijan elämä päättyi Kouvolassa 1980 uran ollessa kukkeimmillaan. Mansnerus nautti saamastaan arvostuksesta ja suosiosta. Kouvolan kaupunginjohtaja Eino Brofeldt tituleerasikin Mansnerusta Kouvolan ‘hovimaalariksi’.


title: Jean Ziegler

text: Jean Ziegler (s. 19. huhtikuuta 1934 Bern, Sveitsi) on sveitsiläinen sosiologi, poliitikko, virkamies ja tietokirjailija.


title: Jean Ziegler

text: Ziegler opiskeli useissa yliopistoissa sosiologiaa, taloustiedettä ja politiikan tutkimusta. Hän on väitellyt kahdesti, ja hänellä on tohtorin arvo sekä oikeustieteestä että sosiologiasta. Hän on toiminut politiikan tutkimuksen professorina Grenoblen yliopistossa ja sosiologian professorina Geneven yliopistossa.


title: Jean Ziegler

text: Ziegler valittiin 1967 Sveitsin kansallisneuvostoon eli parlamentin alahuoneeseen sosiaalidemokraattisen puolueen listoilta. Hän on istunut siellä kahteen otteeseen, 1967–1983 ja 1987–1999. Vuosina 2000–2008 hän oli YK:n elintarvikevaltuutettu. Ziegler toimi 2008–2012 ja uudestaan vuodesta 2013 eteenpäin YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimiston neuvoa antavassa komiteassa.


title: Jean Ziegler

text: Ziegler on yksi merkittävimmistä vaihtoehtoisen globalisaation kannattajista. Hän on kirjoittanut aiheesta useita kirjoja, ja jo vuonna 1964 julkaistussa teoksessa "Sociology of the New Africa" Ziegler hyökkäsi imperialismin, kapitalismin ja epäoikeudenmukaisuuden kimppuun.


title: Paljastavat merkinnät

text: Paljastavat merkinnät on Richard Eyren ohjaama elokuva vuodelta 2006. Se perustuu Zoë Hellerin romaaniin "Notes on a Scandal".


title: Paljastavat merkinnät

text: Elokuvan tapahtumat sijoittuvat lontoolaiseen kouluun ja sen lähimiljööseen sekä ajallisesti 2000-vuosikymmenen puoliväliin.


title: Paljastavat merkinnät

text:
Barbara Covett on eläkeikää lähestyvä, yksinäisyydestä kärsivä opettaja peruskoulussa. Hän pitää päiväkirjaa, johon hän kirjoittaa kaikki intiimit toiveensa, tapahtumat ja näkemyksensä muista. Bathsheba 'Sheba' Hart on uusi kuvaamataidon opettaja. Covett ihastuu nuoreen Hartiin ja auttaa tätä sopeutumaan rauhattomaan koulumaailmaan, minkä myötä he ystävystyvät. Covettille paljastuu Hartin suhde nuoreen 15-vuotiaaseen oppilaaseen. Tämä kuitenkin lupaa olla paljastamatta asiaa vastapalveluksi ystävyydestä ja jos Hart lupaa lopettaa suhteen. Suhde kuitenkin jatkuu ja Covett saa tämän selville. Kun Hart ei anna Covettille tämän kaipaamaa huomiota, hän paljastaa lopulta suhteen, kuitenkin siten, että Hart ei tiedä hänen paljastaneen sen. Seuranneen kohun myötä sekä Hart että Covett joutuvat eroamaan työstään ja Hart joutuu muuttamaan Covettin luo. Hart löytää Covettin päiväkirjan, josta selviää tämän paljastaneen Hartin suhteen sekä tämän pakkomielteinen ja sairaalloinen yksinäisyys ja läheisyyden kaipuu. Hart saa 10 kuukauden tuomion mutta saa lopulta perheeltään anteeksi. Covett pyrkii löytämään uuden ystävän ja vaikuttaa saavan sellaisen Annabelistä.
Elokuva sai yleisesti myönteisen vastaanoton. Erityisesti Denchin roolisuoritus epätoivoisen yksinäisenä Covettina sai tunnustusta. Dench oli ehdokkaana naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi. Blanchett neuroottisen epävarmana Hartina oli myös Oscar-ehdokkaana, tosin sivuosasta.


title: Perikooppi

text: Perikooppi on jumalanpalveluksessa luettava jakso Raamatun tekstiä, lukukappale. Kristinuskon varhaisvaiheissa jumalanpalveluksissa luettiin Raamattua yhtäjaksoisesti ("lectio continua"), mutta myöhemmin tuli vallitsevaksi valikoiva lukeminen ("lectio selecta"), jolloin päivän lukukappale valittiin kirkkovuoden aiheen mukaan. Aikojen kuluessa on ollut käytössä erilaisia perikooppijärjestelmiä. Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kirkkovuoden perikoopit on koottu evankeliumikirjaan, jossa on kolme vuosikertaa lukukappaleita.


title: Nukleoidi

text: Nukleoidi on sytoplasmassa tumaa vastaava joidenkin tumattomien eli esitumallisten solujen kuten bakteerien soluelin, joka sisältää sen perintötekijät eli genomin jos genomi on DNA:ta. Siinä on noin 60 prosenttia DNA:ta, 30 prosenttia RNA:ta ja 10 prosenttia proteiinia. Nukleoidi havaitaan elektronimikroskoopilla.


title: I’m Not There

text: I’m Not There on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Todd Haynes. Se on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bob Dylanin elämän ja musiikin innoittama elokuva. Dylanin eri elämänvaiheita esittää kuusi eri näyttelijää: Christian Bale, Cate Blanchett, Marcus Carl Franklin, Richard Gere, Heath Ledger ja Ben Whishaw. Elokuva on saanut nimensä Dylanin laulusta ”I’m Not There”, jota ei ollut koskaan virallisesti julkaistu ennen sen esiintymistä elokuvan virallisella soundtrack-albumilla.


title: I’m Not There

text: Vuonna 2017 "The New York Timesin" kriitikot arvioivat elokuvan tämän vuosisadan 25 parhaan joukkoon.


title: Wanha herra

text: Wanha herra on maailman vanhin säilynyt sukelluspuku ja samalla Raahen museon kokoelmien tunnetuin ja arvokkain kohde. Se on valmistettu vasikannahasta 1700-luvulla, ja sen alkuperä on tuntematon. Jalka- ja käsiosat muistuttavat perinteisiä suomalaisia pieksuja ja kintaita, joten puvun suomalainen alkuperä ei ole poissuljettu. Pukua on aikanaan käytetty lyhyissä vedenalaistöissä kuten purjealuksen pohjan tarkistamisessa. Sen lahjoitti Raahen museolle kapteeni Johan Leufstadius (1829–1906), kokenut merenkävijä, kauppias ja purjealuksen omistaja. Puku on aiemmin ollut näyttelylainassa useissa ulkomaisissa näyttelyissä, mutta nykyisin sitä ei enää liikutella vaurioitumisen välttämiseksi.


title: Wanha herra

text: Raahen museon konservaattori valmisti vuonna 1988 puvusta kopion, ”Nuoren herran”, käyttäen samoja menetelmiä ja materiaaleja kuin mitä 1700-luvulla oli tarjolla. Tällä kaksoiskappaleella on tehty koesukelluksia ja puvun on todettu olevan täysin merikelpoinen. Puvulle hankittiin julkisuutta tekemällä televisioteatterille viihdeohjelma, jossa Nuori herra oli viikonlopun ajan naispuolisen museovirkailijan kavaljeerina. Puvun sisällä hikoili vuoron perään kolmekin miespuolista museolaista.


title: Benjamin Buttonin uskomaton elämä

text: Benjamin Buttonin uskomaton elämä ("The Curious Case of Benjamin Button") on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut David Fincherin ohjaama elokuva. Se perustuu F. Scott Fitzgeraldin samannimiseen novelliin vuodelta 1922. Elokuvan pääosissa ovat Brad Pitt ja Cate Blanchett.


title: Benjamin Buttonin uskomaton elämä

text: Elokuva palkittiin vuonna 2008 Oscar-palkinnolla lavastuksesta, erikoistehosteista ja maskeerauksesta.


title: Benjamin Buttonin uskomaton elämä

text: Vuoden 2005 New Orleansissa vanha Daisy-niminen nainen (Cate Blanchett) makaa sairaalassa kuolinvuoteellaan. Daisy pyytää tytärtään Carolinea (Julia Ormond) lukemaan ääneen Benjamin Buttonin (Brad Pitt) päiväkirjaa.


title: Benjamin Buttonin uskomaton elämä

text: Vuonna 1918 eräs nainen (Joeanna Sayler) synnyttää pojan, jolla on erittäin vanhan miehen keho ja vaivat. Nainen kuolee pian synnytyksen jälkeen, ja vauvan isä, Thomas Button (Jason Flemyng), hylkää vauvan erään hoitokodin kuistille. Hoitokodissa työskentelevät Queenie ja herra ”Tizzy” Weathers (Taraji P. Henson ja Mahershalalhashbaz Ali) löytävät vauvan, ja Queenie päättää kasvattaa pojan omanaan.


title: Benjamin Buttonin uskomaton elämä

text: Vuonna 1930 12-vuotias Benjamin, joka on vaihtanut pyörätuolinsa kainalosauvoihin, ystävystyy 7-vuotiaan Daisyn (Elle Fanning) kanssa, jonka isoäiti (Phyllis Somerville) asuu samassa hoitokodissa kuin Benjamin. Kehonsa nuortuessa Benjamin saa töitä hinaajalta. Hän tapaa myös Thomas Buttonin, joka ei paljasta olevansa hänen isänsä. Vuonna 1936 Benjamin lähtee New Orleansista hinaajan miehistön kanssa pitkäkestoiselle työtehtävälle.


title: Benjamin Buttonin uskomaton elämä

text: Vuonna 1945 Benjamin palaa New Orleansiin ja kuulee, että 21-vuotiaasta Daisysta on tullut menestyksekäs balettitanssija. Benjamin kohtaa jälleen Thomas Buttonin, joka on kuolemansairas ja paljastaa olevansa Benjaminin isä. Thomas testamenttaa omaisuutensa Benjaminille ennen kuolemaansa.


title: Benjamin Buttonin uskomaton elämä

text: Daisyn balettiura päättyy Pariisissa vuonna 1957, kun hän jää taksin yliajamaksi ja murtaa jalkansa. Kun Benjamin käy tapaamassa Daisya, tämä hämmästyy hänen nuorekasta olemustaan. Loukkaantumisestaan katkeroitunut Daisy käskee Benjaminia kuitenkin pysymään poissa hänen elämästään. Vuonna 1962 Daisy palaa New Orleansiin ja kohtaa Benjaminin jälleen. Ollessaan viimein fyysisesti samanikäisiä Daisy ja Benjamin rakastuvat toisiinsa ja muuttavat yhteen.


title: Benjamin Buttonin uskomaton elämä

text: Daisy synnyttää tytön, Carolinen, vuonna 1968. Benjamin, joka ei usko voivansa olla hyvä isä tyttärelleen takaperoisen ikääntymisensä vuoksi, myy omaisuutensa ja jättää niistä saadut rahat Daisylle ja Carolinelle. Hän matkustaa yksin ympäri maailmaa koko 1970-luvun ajan.


title: Benjamin Buttonin uskomaton elämä

text: Olemukseltaan parikymppinen Benjamin palaa Daisyn luo vuonna 1980. Uudelleen naimisiin mennyt Daisy esittelee Benjaminin aviomiehelleen ja tyttärelleen perheystävänä. Myöhemmin Daisy käy Benjaminin luona tämän hotellissa, missä he kertovat rakastavansa toisiaan yhä. Daisy myöntää Benjaminin tehneen oikein jättäessään hänet ja Carolinen, sillä muuten hän ei yksinkertaisesti olisi kestänyt. Benjamin lähtee jälleen.


title: Benjamin Buttonin uskomaton elämä

text: Vuonna 1991 Daisy saa puhelun sosiaalityöntekijöiltä. He ovat löytäneet Benjaminin, joka on nyt olemukseltaan 12-vuotias ja asuu eräässä purkutuomion saaneessa rakennuksessa. Sosiaalityöntekijät soittivat Daisylle löydettyään hänen nimensä Benjaminin päiväkirjasta ja kertovat hämmentyneinä, että Benjaminin tila muistuttaa dementiaa. Daisy muuttaa siihen samaan hoitokotiin, jossa Benjamin vuosia sitten kasvoi, ja huolehtii Benjaminista tämän nuorentuessa lapsesta taaperoksi. Lopulta Benjaminista tulee fyysisesti vauva, ja hän kuolee Daisyn käsivarsille. Saatuaan Benjaminin tarinan päätökseen Daisy kuolee sairaalassaan New Orleansissa hurrikaani Katrinan lähestyessä kaupunkia.


title: Martin Harris

text: Martin Harris (18. toukokuuta 1783 – 10. heinäkuuta 1875) on yksi Mormonin kirjan kolmesta todistajasta ja profeetta Joseph Smithin ensimmäinen kirjuri kirjaa käännettäessä.


title: Martin Harris

text: Martin Harris syntyi Eastownissa, New Yorkin osavaltiossa kahdeksanlapsisen perheen toiseksi vanhimpana lapsena. Vain vähän tiedetään hänen aikaisemmista vuosistaan. Vuoteen 1831 Harris eli Palmyran kaupungissa samaisessa New Yorkin osavaltiossa. Häntä pidettiin rehellisenä ja taitavana, jumalaapelkäävänä, mutta myös hyvin taikauskoisena miehenä. Hänen tiedetään vaihtaneen kirkkokuntaansa ainakin viidesti. Hän oli kveekari, universalisti, restorationisti, kalvinisti, baptisti, campbellilainen ja mahdollisesti metodisti.


title: Martin Harris

text: Vuonna 1828 Martin Harris tutustui Palmyrassa asuvaan Joseph Smithiin, joka kertoi hänelle saaneensa enkelin ilmestyksen. Enkeli nimeltä Moroni oli kertonut hänelle, että Palmyran lähellä sijaitsevaan kukkulaan oli haudattu kultaisia levyjä, joihin oli kaiverrettu Amerikan mantereen muinaisten asukkaiden historia. Nämä levyt sisältäisivät myös ”evankeliumin täyteyden”. Harris uskoi Smithin kertomukseen. Hän auttoi nuorta miestä taloudellisesti sekä myös toimimalla tämän kirjurina, kun Smith käänsi tekstiä kultalevyiltä urimin ja tummimin avulla verhon takaa sanellen.


title: Martin Harris

text: Harris halusi saada jonkinlaisen varmuuden levyjen olemassaolossa, joten Smith kopioi hänelle muutamia kirjoitusmerkkejä levyiltä. Mahdollisesti kyseessä on nykyäänkin tunnettu Anthonin käsikirjoitus. Harris vei kopion New Yorkiin, jossa hän esitti sen Columbian yliopiston muinaisitämaisten kielten professorille Charles Anthonille. Vaikka Harris ja Anthon antoivat myöhemmin kohtaamisesta hyvin erilaisen kuvan, tapaaminen hälvensi ilmeisesti Harrisin epäillyt kultalevyjen aitoudesta.


title: Martin Harris

text: Martin Harrisin vaimo Lucy Harris epäili kuitenkin edelleenkin tarinan aitoutta, ja hän vaati miestään tuomaan mukanaan levyistä jo käännetyt 116 sivua. Alun vastustelun jälkeen Smith myöntyi tähän, tosin ilmeisen vastahakoisesti. Vastahankaisuuteen olikin syytä, sillä Harrisin vaimo kieltäytyi luovuttamasta sivuja takaisin. Hänen mukaansa Smithille ei olisi ongelma kääntää tekstiä uudestaan, jos levyt kerran olisivat olemassa. Jos levyjä taas ei ollut, kääntäminen ei olisi mahdollista, ja huijaus paljastuisi. Käännöstyö keskeytyi joksikin aikaa, ja jonkin ajan kuluttua Smith kertoi saaneensa Jumalalta ilmoituksen, jonka mukaan kadonneita sivuja ei tulisi kääntää uudelleen. Smith sanoi, että hänen vastustajansa voisivat väärentää sivujen tekstin ja väittää häntä huijariksi. Lisäksi ilmoitus tuomitsi kovin sanoin sekä Smithin että Harrisin (Oppi ja liitot 10).


title: Martin Harris

text: Lucy Harrisin kätkemiä sivuja ei koskaan löydetty. Mormonitutkimuksessa ne tunnetaan nimellä 116 kadonnutta sivua.


title: Martin Harris

text: Käännöstyö jatkui uudelleen, mutta Smith ei enää hyväksynyt Harrisia kirjurikseen. Jumala oli kieltänyt tämän ilmoituksessa. Toiset, ennen muuta Oliver Cowdery, auttoivat nyt Smithiä ja kirjoittivat tekstiä hänen sanelustaan. Harris kuitenkin tuki Smithiä edelleen taloudellisesti. Hän myös lupasi maksaa Mormonin kirjan ensipainoksen painatuskulut. Tätä varten hän joutui panttaamaan kotitilansa.


title: Martin Harris

text: Smithin sanelemassa Mormonin kirjan tekstissä puhuttiin kolmesta todistajasta, joille Jumala paljastaisi ne levyt, joilta kirja on käännetty. Martin Harris, Oliver Cowdery ja David Whitmer pyysivät lupaa saada olla nämä kolme, ja Smith suostui. He vetäytyivät rukoilemaan läheiseen metsään, mutta mitään ei tapahtunut. Harris pyysi tällöin lupaa poistua, koska hän oli varma, että vastaamattomuus johtui hänestä. Smith suostui, ja Smith, Cowderyn ja Whitmerin mukaan heille ilmestyikin Herran enkeli, joka näytti heille kultalevyt. Enkeli myös sanoi, että Smithin tekemä käännös oli oikea. Jonkin ajan kuluttua Smith rukoili yhdessä Harrisin kanssa, ja tämä sai nähdä samanlaisen näyn. Kaikkien kolmen todistajan kohdalla oli siis kyse näystä. Harris, Whitmer ja Cowdery kirjoittivat näkemästään valaehtoisen todistuksen, joka liitettiin Mormonin kirjan alkuun. Se on painettuna lähes kaikkiin kirjasta otettuihin painoksiin.


title: Martin Harris

text: Harrisista tuli Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman Kristuksen kirkon (myöhemmin Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko) varhainen jäsen. Kesäkuun 3. 1831 Harris vihittiin kirkon ylipapin virkaan ja hänet lähetettiin lähetystyöhön Pennsylvaniaan ja New Yorkiin. Joidenkin tietojen mukaan Harris olisi myöhemmin vihitty myös apostolin virkaan. Tästä vihkimyksestä ei kuitenkaan löydy kirjallisia lähteitä, eikä hän koskaan ollut kahdentoista apostolin koorumin jäsen.


title: Martin Harris

text: Harrisin vaimo Lucy Harris, josta tämä oli elänyt erillään jo vuosia, kuoli kesällä 1836. 1. marraskuuta 1836 Harris meni naimisiin Caroline Youngin, Brigham Youngin 22-vuotiaan veljentyttären kanssa. Carolinella ja Martinilla oli seitsemän yhteistä lasta.


title: Martin Harris

text: Vuonna 1837 Martin Harris katkaisi monien muiden kirkon jäsenten tavoin välinsä Joseph Smithiin kirkon omistaman pankin Kirtland Safety Societyn konkurssin takia. Harris liittyi hetkeksi Warren Parrishin johtamiin ”kapinallisiin”, jotka yrittivät järjestää kirkon uudelleen ja hylkäsivät Smithin pitäen häntä ”langenneena profeettana”. Parrishin kirkko tuli tunnetuksi nimellä Kristuksen kirkko, ja se sai lyhyeksi aikaa haltuunsa Kirtlandin temppelin. Harrisista tuli yksi kirkon kolmesta rahastonhoitajasta. Vuonna 1839 Parrish alkoi opettaa, että Mormonin kirja oli väärennös. Tämä rikkoi hänen ja Harrisin, joka edelleen todisti kirjan aitoudesta, välit. Harris palasi yhteyteen Smithin kirkon kanssa, ja muutti Nauvoohon, Illinoisiin, jossa oli kirkon keskuspaikka.


title: Martin Harris

text: Smithin kuoleman jälkeen 27. kesäkuuta 1844 Harris muutti Kirtlandiin ja asettui tukemaan James J. Strangia kirkon johtajaksi. Harris matkusti jopa Isoon-Britanniaan tekemään lähetystyötä strangiittien hyväksi. Vuoden 1847 tienoilla Harris oli katkaissut välinsä Strangin kanssa ja liittynyt toisen Mormonin kirjan todistajan, David Whitmerin ympärille syntyneeseen kirkkoon. Vuonna 1851 Harris hyväksyi erään toisen mormonistisen yhteisön johtajan, Gladden Bishopin, kirkon profeetaksi ja liittyi tämän yhteisöön. 1855 Harris liittyi Smithin ainoan elossa olevan veljen William Smithin perustamaan kirkkoon ja selitti hänen olevan Smithin oikea ja valtuutettu seuraaja. Jonkin aikaa Harris kannatti myös shakerien yhteisöä. Hän ei kuitenkaan liittynyt yhteisön jäseneksi. Shakerit edellyttivät selibaattia, ja Harris oli naimisissa. Vuonna 1856 Harrisin vaimo muutti setänsä Brigham Youngin seuraajien perässä Utahiin. Harris jäi Kirtlandiin ja esitteli temppeliä uteliaille vierailijoille.


title: Martin Harris

text: Vanhoilla päivillään Harris eli yksinäisenä ja köyhyydessä lähes autiossa Kirtlandissa. Hän hyväksyi lopulta paikallisten myöhempien aikojen pyhien avun. Nämä keräsivät Harrisille 200 dollaria, jotta tämä pystyi muuttamaan Utahiin. Hän muutti 1870, ja pian hänen tulonsa jälkeen hänet kastettiin uudestaan MAP-kirkon jäseneksi. Viimeiset neljä ja puoli vuotta elämästään Harris eli sukulaisten kanssa Utahissa toimien kirkon jäsenenä. Hän kuoli 10. kesäkuuta 1876 Clarkstonissa, Utahissa. Hänet on myös haudattu sinne.


title: Martin Harris

text: Martin Harris esiintyy "South Parkin" 7. tuotantokauden 12. jaksossa "Mormoneita kaikki" (engl. "All About Mormons"). Hänet kuvataan jaksossa herkkäuskoisena ja tyhmähkönä miehenä, jota profeetta Joseph Smith huijaa. Sen sijaan hänen vaimonsa Lucy Harris kuvataan älykkäänä.


title: Van Partible

text: Van Partible (oik. Efram Giovanni Bravo Partible, s. 1971 Manila, Filippiinit) on yhdysvaltalainen animaattori, joka tunnetaan erityisesti luomastaan animaatiosarjasta Johnny Bravo.


title: Van Partible

text: Partible oli kiinnostunut jo nuorena piirtämisestä ja usein piirteli kuvia sarjakuvakokoelmastaan. Vasta yliopistossa Partible otti piirtämisen vakavasti ja opiskelikin Los Angelesissa Loyola Marymountin yliopistossa animaattoriksi. Tuolloin hän teki ensimmäisen lyhytanimaatioelokuvan "A Mess O' Blues".


title: Van Partible

text: Valmistuttuaan vuonna 1993 Loyola Marymountin yliopistosta, Partiblella ei ollut vielä portfoliota tai tarvittavaa kokemusta, jota animaatioyhtiöt vaativat. Usein kuukausien ajan hän työskenteli paikallisella ala-asteella. Seitsemän kuukautta myöhemmin Partible kuuli Hanna-Barbera -yhtiön vuosittain pitämästä tilaisuudesta, jossa kuka tahansa voi tuoda heille seitsemän minuutin mittaisen animaation näytille. Satojen hakijoiden joukosta Partible valittiin tekemään näyttämästään sarjasta kokonainen animaatiosarja 13. jakson verran. Näin Johnny Bravo sai syntynsä.


title: Van Partible

text: Partiblen tavoitteena oli tehdä tyyliltään vanhanaikaisen Hanna-Barbera piirretyn. Hän sai apua useilta kokeneimmilta animaattoreilta ja jopa itse Joseph Barbera oli suunnittelussa mukana.


title: Van Partible

text: Hänen uusin animaatiosarja on Disney Channelilla esitetty Shorty McShorts' Shorts, joka sai Annie ehdokkuuden vuonna 2007. Nykyisin Partible opettaa työnsä ohella animointia Loyola Marymountissa.


title: Topfield

text: Topfield on vuonna 1998 perustettu eteläkorealainen monialayritys, joka tunnetaan erityisesti digitaalisovittimien sekä audio- ja videolaitteiden valmistuksesta.


title: Topfield

text: Yhtiön omat tytäryhtiöt sijaitsevat Yhdysvalloissa, Saksassa, Kreikassa ja Australiassa.


title: Melanippos

text: Melanippos oli kreikkalaisessa mytologiassa miehen nimi, jota käyttivät seuraavat hahmot:


title: Pietro Deiro

text: Pietro Deiro, taiteilijanimeltään Pietro (28. elokuuta 1888 Salto Canavese, Italia – 3. marraskuuta 1954 New York, Yhdysvallat) oli italialais-amerikkalainen harmonikkataiteilija, säveltäjä ja sovittaja. Hänet tunnetaan eräänä suurimmista harmonikkamusiikin 1900-luvun alun nimistä ja pioneereista, jonka ansiosta pianoharmonikka kehittyi instrumenttina ja harmonikkamusiikin imago kehittyi merkittävästi Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Pietro Deiro saavutti suuren suosion vaudeville-kiertueilla ja levytyksillään 1910- ja 1920-luvuilla, kykeni levittämään sävellys- ja sovitustuotantoaan kansainvälisesti, sekä ylläpitämään menestyksekästä uraa 1930-luvun lamavuosienkin aikana perustamiensa harmonikkakoulujen ja liikemieskykyjensä ansiosta. Mittavan uransa ja kyvykkään markkinointitoimintansa ansiosta hänet tunnettiin Yhdysvalloissa lopulta eräänlaisena harmonikkamusiikin ”isähahmona” ja hänestä käytettiin lempinimeä "The Daddy of the Accordion".


title: Pietro Deiro

text: Pietro Deiro syntyi Salton kylässä Piemontessa kaksi vuotta vanhemman veljensä Guido Deiron jälkeen. Perhe oli vähävaraista aristokraattista sukua, joka kasvatti elannokseen karjaa, tuotti viiniä ja hedelmiä sekä ylläpiti kauppaa, jossa he myivät tilansa tuotteita. Hänen isäänsä, kreivi Carloa, on kuvattu tyranniksi, joka hallitsi perhettään rautaisella otteella. Frederico-setä osti kuitenkin yhdeksänvuotiaalle ja musikaaliseksi havaitulle Guidolle ensimmäisen 9-äänisen ja kaksi bassoääntä omanneen harmonikan huomattuaan tämän musiikilliset lahjat. Guidon kieltäydyttyä soittamasta sedälleen, setä särki vihanpuuskassa antamansa instrumentin. Isä Carlo kuitenkin osti Guidolle paremman kaksirivisen diatonisen harmonikan, jossa oli kahdeksan bassoääntä. Guidon tehtäväksi tuli pian houkutella väkeä perheen kauppaan soittamalla kadulla kaupan oven ulkopuolella. Kotoa lähdettyään Guido Deiro alkoi soittaa harmonikkaa ammattimaisesti Italiassa, Sveitsissä ja Saksassa vuonna 1903. Hän olikin tärkeä esikuva Pietrolle.


title: Pietro Deiro

text: Guido Deiron lähdettyä Metziin, silloisen Saksan länsiosiin, Pietro seurasi häntä vuonna 1905. Aluksi Pietro Deiro työskenteli muurarina ja myöhemmin kaivosmiehenä. Jo näihin aikoihin Pietro on kertonut soittaneensa harmonikkaa omaksi ilokseen. Hän kävi myös usein seuraamassa veljensä esiintymisiä kaupungin tavernoissa. Guido Deiro sai hankittua Rancolta pianoharmonikan 1905 ja hän on kertonut lahjoittaneensa tuolloin vanhan kolmirivisen diatonisen harmonikkansa Pietrolle.


title: Pietro Deiro

text: Vuonna 1907 Pietro Deiro muutti Cle Elumin pikkukaupunkiin Washingtonin osavaltioon Yhdysvaltoihin. Aluksi hän majoittui Frederico-setänsä hoiviin ja teki 16-tuntista työpäivää kaivoksessa. Hän soitti kuitenkin myös näppäinharmonikkaansa korvakuulolta ja sai kesällä 1908 esiintymissopimuksen yhdessä häntä säestäneen pianistin kanssa "Idaho"-saluunaan Seattlessa 18 dollarin viikkopalkalla. Henry Doktorskin mukaan Pietro ei tuolloin osannut vielä soittaa bassopuolta vasemmalla kädellään ja oli siksi riippuvainen pianosäestyksestä.


title: Pietro Deiro

text: Guido Deiron muutettua myös Yhdysvaltoihin syksyllä 1908, tämä sai kiinnityksen pianoharmonikkoineen "Jackson"-saluunaan, jolla oli sama omistaja kuin Pietron työpaikkana olleella Idaho-saluunalla. Pietro huomasi pianoharmonikan edut: Guido kykeni soittamaan joka sävellajista ja ansaitsi puolet enemmän, koska hän ei tarvinnut säestäjää. Guido Deiro kertoikin opastaneensa veljensä pianoharmonikansoiton alkuun tämän pyynnöstä pian Yhdysvaltoihin saapumisensa jälkeen.


title: Pietro Deiro

text: Pietro Deiro kertoi omissa julkaisuissaan olleensa pianoharmonikan kehittäjä () ja ensimmäinen Yhdysvalloissa pianoharmonikalla konsertoinut henkilö, mikä olisi tapahtunut vuonna 1907 ”syksyisenä iltana "Washington Square Theatre"ssa San Franciscossa”. Konsertti olisi siis tapahtunut ennen vanhemman veljen Guidon, jota monet muut lähteet pitävät Yhdysvaltojen ensimmäisenä pianoharmonikansoittajana, saapumista maahan. Pietron väite on kuitenkin vahvasti kyseenalaistettu sekä Guido Deiron että lukuisten harmonikan asiantuntijoiden taholta, joiden mukaan Guido Deiro oli käyttänyt pianoharmonikkaa esiintymisissään ensimmäisenä uudella mantereella. (Biaggio Quattrociocchen kertoman mukaan tosin G. Bartoli -niminen italialaissiirtolainen oli avannut pianoharmonikkakoulun Chicagossa jo vuonna 1904 tai 1905 - joka tapauksessa valokuvadokumenttien pohjalta viimeistään vuonna 1907.)


title: Pietro Deiro

text: Guidon mukaan Pietro ei myöskään osannut soittaa pianoharmonikkaa ennen Guidon saapumista vuonna 1908. Guido Deiro julkaisi kirjoituksia, joissa hän kumosi Pietron väitteet tämän ensimmäisestä pianoharmonikkakonsertista varsin suorasanaisesti. Pietro Deiroa onkin kritisoitu, että hän antoi periksi houkutukselle hankkia mainetta väärin perustein isoveljensä maineen kustannuksella saadakseen lisää mainosta omalle liiketoiminnalleen. Sekaannusta tuon ajan tiedotusvälineissä on voinut asian tiimoilta vielä lisätä se, että Guido Deiro tunnettiin länsirannikolla maineensa huipulla yksinkertaisesti vain "Deiro"na ja hänenkin toinen nimensä oli vieläpä Pietro.


title: Pietro Deiro

text: Peter Muirin mukaan Pietro Deiro oli hankkinut ensimmäisen pianoharmonikkansa Guidon suosituksesta 1909. Harmonikka valmistettiin hänelle Guerrinin harmonikkatehtaassa San Franciscossa. Pietro Deiron mukaan tämä oli ensimmäinen Yhdysvalloissa valmistettu pianoharmonikka. Pietro Deiro oli ollut hakemassa Guidon pianoharmonikkaa San Franciscossa Guerrinilta huollosta, kun hän tapasi Porcini-nimisen laulaja-kitaristin. Kaksikko muodosti esityksen nimeltä "The Milan Duo", joka kiinnitettiin viikoksi pieneen Washington Square -teatteriin kaupungin italialaisosassa. Guido Deiron pojan mukaan Pietro Deiro oli soittanut ensimmäisenä pianoharmonikkaa San Franciscossa, kun taas Guido Deiro oli soittanut Seattlessa ammattimaisesti samaa instrumenttia kuusi kuukautta ennen Pietroa. Peter Muirin mukaan Pietro Deiro korjasi 1930-luvun lausuntojaan myöhemmin kertoen lopulta olleensa ensimmäinen amerikkalaisvalmisteisen pianoharmonikan soittaja, mikä voineekin pitää paikkansa, koska Guidon instrumentti oli tullut tämän mukana Euroopasta.


title: Pietro Deiro

text: Yllä kuvatusta debatista huolimatta Pietro Deiroa pidetään monissa lähteissä yhä ensimmäisenä Yhdysvalloissa konsertoineena pianoharmonikansoittajana. Kiista aiheutti veljesten välien viilenemisen pitkäksi ajaksi, mutta elämänsä loppupuolella elokuussa 1947 he tapasivat Hollywoodissa ja sopivat riitansa.


title: Pietro Deiro

text: Guido Deiron sensaatiomaisen, vuonna 1910 alkaneen vaudeville-menestyksen myötä myös Pietro Deiron ura lähti räjähdysmäiseen nousuun ja hänestä tuli kuuluisuus vuonna 1912. Henry Doktorskin mukaan Pietro solmi ensimmäisen vaudeville-kiertuesopimuksen vuonna 1911 tai 1912, opiskeltuaan siihen saakka pianoharmonikan soittoa. Vuosikymmenen loppua kohden hän ansaitsi 500 dollaria viikossa, mikä oli suuri summa silloista rahaa. Vuonna 1921 Pietro Deirosta kirjoitettiin seuraavasti lehdessä ”"Mitä Paderewski on pianossa, Spalding viulussa ja Hans Kronol sellossa, on Pietro pianoharmonikassa. Mies ottaa esiin tuon vasta hieman arvostusta ansainneen instrumenttinsa ja antaa sille ihmisäänen, äänen, joka on elävää iloa ja myös syvälle luotaavaa surua”" Molemmat veljekset olivat hyvin palkattuja konserttiesiintyjiä koko 1920-luvun ajan, vaikka pianoharmonikan uutuusarvo erikoisena instrumenttina olikin alkuajoista laantunut. He olivat aikansa vaudeville-kuuluisuuksia, joiden ura kukoisti nyt heidän musiikillisten ansioidensa pohjalta. Pietro Deiro oli lähes jatkuvasti kiertueilla lukuisissa Yhdysvaltojen osavaltioissa ja Kanadassa.


title: Pietro Deiro

text: Pietro Deiro levytti 152 gramofonilevynpuolta. Hän aloitti Columbialla vuonna 1913, luultavasti veljensä menestyksen vanavedessä. Vuonna 1914 hän siirtyi kuitenkin pysyvästi Columbian pääkilpailijan Victorin artistiksi, jolle hän levytti aina vuoteen 1935 saakka. Levytysuransa päätteeksi hän soitti kymmenen levynpuolta Deccalle 1937.


title: Pietro Deiro

text: Huomionarvoista Pietron levytysurassa oli sen jatkuminen häiriytymättä myös 1930-luvun lamavuosina, jolloin musiikkiala oli yleisesti aallonpohjalla. Hän hallitsi Victorin vuoden 1930 Italia-luettelon harmonikkaosastoa peräti kahdeksallatoista sivulla, kun hänen kollegallaan Pietro Frosinilla oli ”vain” kymmenen sivua samassa luettelossa.


title: Pietro Deiro

text: Pietro Deiro solmi varhain suhteet musiikkijulkaisija Octave Paganin kanssa, joka toimi Greenwich Villagessa New Yorkissa. Italialaistaustainen Pagani oli jo aiemmin julkaissut italialaista pianomusiikkia. Hän julkaisi kolme Pietro Deiron sävellystä, "San Francisco Souvenir", "Trieste Overture" ja "Bel giorni" vuonna 1916. Kolme vuotta myöhemmin Pagani julkaisi Pietro Deiron pianoharmonikansoiton oppikirjan "Pietro's Complete Method for the Piano Accordion", josta tuli monen soittajan standardioppikirja. Kirjaa myytiin Yhdysvalloissa vuoteen 1936 mennessä yli 60 000 kappaletta. Pietro julkaisi Paganin kautta suuren määrän harmonikkasovituksia ja sävellyksiään koko 1920-luvun ajan.


title: Pietro Deiro

text: Pietro Deiro julkaisi uransa aikana yli 220 sävellystä. Hänen kevyemmät iskelmäsävellyksensä sisältävät ainakin 40 valssia, 25 marssia, 18 polkkaa, 18 foxtrotia, 15 masurkkaa, kymmenen paso doblea, viisi noveltya, viisi tangoa, kolme espanjalaista tanssia, kaksi rumbaa, yhden ragin sekä yhden boleron. Vakavampiin, kevyen klassisiin julkaisuihin kuuluu 28 preludia, kuusi alkusoittoa, kuusi konserttietydiä, kolme variaatiosarjaa, kaksi rapsodiaa, yksi intermezzo, yksi fantasia, yksi gavotti, rondo, scherzo sekä kolme pidempää konserttoa harmonikalle ja orkesterille. Pietro Deiron musiikkityyliä on kuvattu arkaaiseksi ja varhaisromanttiseksi, joka on saanut vaikutteita erityisesti Gioacchino Rossinin musiikista. Vuonna 1949 Pietro pyrki murtamaan konservatiivista musiikkiperinnettä teoksella "Atonal Studies: Compositions in Tonality and the Modern Form".


title: Pietro Deiro

text: Henry Doktorskin mukaan vähemmän tunnettua Pietro Deiron säveltäjänuralla lienee seikka, että hän ei kirjoittanut valtaosaa etenkään klassisista töistään itse, vaan käytti haamukirjoittajia. Pietrolla ei ollut klassista säveltäjäkoulutusta - hän oli menestynyt liikemies, iskelmämuusikko ja iskelmäsäveltäjä. Pietrolle työskennelleitä haamusäveltäjiä olivat ainakin Frank Henri Klickmann, Alfred d'Auberge sekä Eugene Ettore. Pietro Deiron on kerrottu käyttäneen myös muita keinoja säveltäjäuransa edistämiseksi. Mario Mostin mukaan Pietron sävellyksenä pidetty valssi "Beautiful Days" (”Ihanat päivät”) julkaistiin alun perin Di Falco- nimisen muusikon sävellyksenä ja Biaggio Quattrociocchen julkaisemana. Di Falco ja Quattrociocche eivät kuitenkaan olleet tajunneet rekisteröidä tekijänoikeuksia musiikkiinsa ja Quattrociocche joutui poistamaan valssin luetteloistaan myöhemmin Pietro Deiron lakimiehen otettua yhteyttä. Pietro olikin rekisteröinyt teoksen omalle nimelleen Yhdysvaltojen tekijänoikeusorganisaatioon. Valssista tuli sittemmin Pietro Deiron laajimmin tunnettuja ja parhaiten myyneitä kappaleita. Mostin tarinaa tukee osaltaan Pietro Deiron Victor-yhtiölle huhtikuussa 1914 tekemä levytys (numero 17551), jossa valssin säveltäjäksi on mainittu S. Falco.


title: Pietro Deiro

text: Vaudevillen suosion laantuessa Pietro osoitti liikemiestaitojaan perustamalla yksityisen musiikkikoulun Greenwich Villageen New Yorkiin vuonna 1928. Koulu koki oppilasryntäyksen, joten hänen täytyi palkata lisää henkilökuntaa instrumentin opettajiksi. Vähitellen hän laajensi musiikikoulunsa ketjuksi ympäri Yhdysvaltain itärannikkoa. Pietron harmonikkakouluilla saattoi vieraita paljon ihmisiä ja ihailijoita, joiden palvonnan hän otti sujuvasti vastaan. Kaikki hänen kouluissaan työskennelleet opettajat eivät, Henry Doktorskin mukaan, kuitenkaan aina ihailleet jakamattomasti työnantajansa musiikillisia ominaisuuksia. Kuvaavaa hänen suosiolleen on myös, että Pietro valmistutti itsestään massatuotantona kipsisiä rintakuvia. Hänen oppilaansa ja ihailijansa ostivat niitä koteihinsa, aivan kuten piano-oppilailla saattoi olla Beethovenin tai Chopinin rintakuvia pianoidensa päällä inspiraation lähteinä.


title: Pietro Deiro

text: Pietro Deiro oivalsi jo varhain, että hänen oppilaansa tarvisivat nuotteja, joten hän perusti musiikkikustantamo "Accordion Music Publishing Company"n, joka myöhemmin tunnettiin yksinkertaisesti vain "Pietro Deiro Publications"ina. Hänellä oli muutakin vaikutusvaltaa musiikkiteollisuudessa. Hän toimi vakituisena kolumnistina yleisissä musiikkilehdissä, kuten "The Etude" ja "Metronome", samoin kuin harmonikka-alan erikoislehdissä "Accordion World" ja "Accordion News". Hän julkaisi myös omaa uutislehtistään ("The Pietro"), hänellä oli oma radioshow ja hän perusti harmonikkalevyille omistautuneen levy-yhtiön ("AMPCO Records").


title: Pietro Deiro

text: Vuonna 1936 Italian harmonikkavalmistajat myönsivät Pietro Deirolle kultaisen laatan hänen ansioistaan instrumentin kehittäjänä. Hän oli myös eräs "American Accordionists' Associationin" perustajista 9. maaliskuuta 1938, jolloin hänet valittiin samalla sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Hänestä tuli, ei vähiten hänen oman markkinointitoimintansa ansiosta, eräänlainen harmonikan ja harmonikkamusiikin ”isähahmo” ja hänet tunnettiin lempinimellä "The Daddy of the Accordion".


title: Pietro Deiro

text: Pietro Deiroa on luonnehdittu kokonaisuutena 1900-luvun alkupuoliskon suosituimmaksi ja menestyneimmäksi harmonikansoittajaksi Yhdysvalloissa. Hänellä oli kosolti persoonallisuutta ja liikemiestaitoja. Vaikka Pietron musiikillinen lahjakkuus ei välttämättä yltänyt Pietro Frosinin tai Guido Deiron tasolle, hän osasi kuitenkin vakuuttaa yleisönsä ja tiesi, kuinka musiikista voitiin tehdä tuottavaa liiketoimintaa. Hän julkaisi paljon musiikkia, loi tehokkaan markkinointikoneiston ja osasi tehdä itsestään suositun hahmon. Suuri osa hänen musiikistaan oli suhteellisen yksinkertaista, mikä oli toisaalta keino tavoittaa suurta yleisöä. Pietron mahdollisesti tärkeimmäksi rooliksi harmonikkamusiikin kartalla onkin kuvattu lopulta hänen toimintaansa liikemiehenä.


title: Pietro Deiro

text: Pietro Deiro avioitui Bianca Vincenzin (1891 - 1976) kanssa ja heidän avioliittonsa kesti neljäkymmentä vuotta Pietron kuolemaan saakka. Häntä on kuvailtu uskolliseksi aviomieheksi ja perhekeskeiseksi henkilöksi, etenkin vertailukohtana vanhempaan veljeensä, jonka naissuhteet ja avioliitot olivat usein myrskyisiä. Rahankäytön suhteen Pietro Deiro tunnettiin tarkkana, jopa saitana henkilönä, ja hänellä olikin kuollessaan suhteellisen paljon omaisuutta.


title: Pietro Deiro

text: Vaikka Pietro Deiro todennäköisesti käyttikin haamukirjoittajia klassisiin sävellyksiinsä, ja osittain jopa kyseenalaisia toimintatapoja sävellysuransa edistämiseen, hänen toimintansa kautta tuli laajalti tunnetuksi merkittävä määrä kevyen klassista harmonikkamusiikkia. Hänen ansiokseen on suurelta osin katsottu pianoharmonikan sekä harmonikkamusiikin imagon huomattava kehittyminen 1900-luvun alkupuoliskolla. Pietro Deiron julkaisemat harmonikkasävellykset levisivät lukuisten harmonikansoittajien ohjelmistoon Yhdysvalloissa ja maailmanlaajuisesti, ja niitä soitettiin usein jopa sinfoniaorkesterien säestyksellä.


title: Pietro Deiro

text: Pietro Deirosta on tehty William Schimmelin säveltämä ooppera, "Opera Fisharmonica", vuonna 1992. Hänen poikansa Pietro ”Lee” Deiro Jr. (30. syyskuuta 1913 New York - 19. kesäkuuta 1999) jatkoi työtä kustannusyhtiöiden johdossa Pietro Deiro Sr:n kuoleman jälkeen.


title: Daisuke Matsui

text: Daisuke Matsui (松井 大輔 Matsui Daisuke?, s. 11. toukokuuta 1981 Yamashina-ku, Kioto) on japanilainen jalkapalloilija, joka pelaa Japanin J. League Division 2:n joukkueessa Júbilo Iwata.


title: Annie-gaala 2007

text: Annie-gaala 2007 oli 34. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 2006 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 11. helmikuuta 2007 Alex-teatterissa Glendalessa, Kaliforniassa.


title: Annie-gaala 2007

text: Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):


title: Koziol

text: Koziol on kodin pikkutavaroita ja koriste-esineitä valmistava saksalainen yritys. Se tuli tunnetukssi talvitalismaaneilla, mutta valmistaa nykyisin muovisia pikkuesineitä kuten tiskiharjoja, CD-telineitä ja pyyhkeenkannattimia.


title: Koziol

text: Koziolin synty perustuu Erbachin keramiikkapajaan, jonka Bernhard Koziol perusti vuonna 1912. Perheyritys on muuttanut muotoaan useasti nykypäivään asti. Koriste-esineiden materiaali on vaihtunut keramiikasta norsunluuhun, kultaukseen ja muoviin. Ensi kerran muovia materiaalina kokeiltiin yrityksessä jo toisen maailmansodan lopulla, jolloin yritys vaihtoi tuotantonsa hetkeksi koriste-esineistä tarve-esineisiin valmistaen sodan köyhdyttämälle Saksalle nappeja ja kampoja.


title: Koziol

text: Yrityksen logoksi valittiin vuonna 1953 vuohipukki, joka viittaa Koziolin nimen merkitykseen puolaksi. Vuonna 1980 71-vuotias Bernhard Koziol luovuttaa yrityksen johtajuuden pojilleen Bernhard ja Stephan Koziolille. Uusi, sininen logo julkistetaan vuonna 1997, yhdessä "Ideoita ystäville" ("Ideas for friends") -moton kanssa.


title: Koziol

text: Suomalaisen Pentagon Designin muotoilijat Arni Aromaa ja Sauli Suomela ovat vuodesta 1996 olleet mukana joidenkin Koziolin tuotteiden suunnittelussa.


title: Sérifos

text: Sérifos () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 75,207 neliökilometriä ja asukasluku 1 420 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Sérifos kuuluu Sérifoksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Sérifoksen kylä.


title: Sérifos

text: Sérifos sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren keskiosissa ja kuuluu Kykladien läntisimpiin saariin. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Kýthnos pohjoispuolella ja Sífnos kaakkoispuolella.


title: Sérifos

text: Saaren korkein kohta on Troúlos (585 metriä).


title: Sérifos

text: Sérifos kuuluu hallinnollisesti Sérifoksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.


title: Sérifos

text: Saaren suurimmat asutukset ovat saaren pääsatama Livádi (605 asukasta), pääkylä Sérifoksen kylä eli Chóra (364), Rámos (80), Panagía (70) ja Galaní (59). (Katso myös: Luettelo Sérifoksen kunnan kylistä ja saarista.) Livádi sijaitsee luonnonsatamalahdessa saaren kaakkoisrannikolla ja Chóran kylä ylempänä sisämaassa. Kylien välinen mutkitteleva tie on noin kaksi kilometriä pitkä.


title: Sérifos

text: Antiikin aikainen Serifoksen poliksen eli kaupunkivaltion kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Chóran paikalla. Saari kytkettiin Perseuksen myyttiin ja siellä oli tämän heeroskultti. Kultti kytkeytyi jotenkin paikallisiin sammakoihin. Livius väitti, että sammakoilla oli sellainen erikoinen piirre, että ne olivat hiljaa ja kurnuttivat vain, jos ne vietiin pois saarelta.


title: Sérifos

text: 600-luvulla eaa. Sérifos oli yksi varhaisia demokratioita. Persialaissodissa saari kieltäytyi alistumasta persialaisille ja liittyi Ateenan puolelle. Myöhemmin se kuului Deloksen meriliittoon. Roomalaisaikana saarta käytettiin monen muun saaren tavoin karkotuspaikkana.


title: Sérifos

text: Venetsialaiset valtasivat saaren vuonna 1207. Saarella oli rauta- ja kuparimalmia, ja se johti usein kiistoihin sen hallinnasta. Vuonna 1537 Barbarossa hyökkäsi saarelle ja se menetti koko väestönsä. Osmanit valtasivat saaren vuonna 1566. Vuonna 1680 saaren väestön vei rutto.


title: Sérifos

text: Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1821. Sen malmivarannot ehtyivät 1960-luvulla.


title: Sérifos

text: Saaren nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Chóran kylän venetsialaisaikainen linna ("Kástro"), Panagían kylän bysanttilaisaikainen kirkko vuodelta 950, sekä Evangelístrian ("Moní Evangelistrías") ja Taxiárchesin ("Moní Taxiarchón") luostarit.


title: Guido Deiro

text: Guido Pietro Deiro, taiteilijanimeltään Deiro, (1. syyskuuta 1886 Salto Canavese, Piemonte, Italia – 26. heinäkuuta 1950 Loma Linda, Kalifornia, Yhdysvallat) oli italialais-amerikkalainen harmonikkataiteilija ja säveltäjä. Hän oli ensimmäinen suureen suosioon noussut vaudeville-harmonikkamuusikko ja vaikutti merkittävästi pianoharmonikan suosion leviämiseen 1900-luvun alussa Pohjois-Amerikassa ja myöhemmin maailmanlaajuisestikin nuoremman veljensä Pietro Deiron kanssa.


title: Guido Deiro

text: Guido Deiro syntyi Salto Canavesessa Piemonten alueella. Deiron perhe oli vähävaraista aristokraattista sukua, joka kasvatti elannokseen karjaa, tuotti viiniä ja hedelmiä pienellä maatilallaan sekä piti kauppaa, jossa myytiin tilan tuotteita. Aluetta kutsuttiin nimellä Deiro, ja Guido peri vanhimpana poikana isältään suvussa jo 1400-luvulta saakka olleen kreivin arvonimen. Isä Carloa on kuvattu tyranniksi, joka hallitsi perhettään rautaisella otteella.


title: Guido Deiro

text: Frederico-setä osti yhdeksänvuotiaalle Guidolle ensimmäisen 9-äänisen harmonikan, jossa oli kaksi bassoääntä, huomattuaan tämän lahjakkaaksi ja musikaaliseksi okariinan soittajaksi. Guidon kieltäydyttyä kerran soittamasta sedälleen tämä kuitenkin vihanpuuskassaan särki antamansa soittimen. Carlo-isä osti tapauksen jälkeen Guidolle paremman kaksirivisen diatonisen harmonikan, jossa oli kahdeksan bassoääntä. Guidon piti houkutella väkeä isän kauppaan soittamalla kadulla kaupan oven ulkopuolella, ja saadut tulot piti jakaa isän kanssa. Carlo-isän uhattua naittaa poikansa järjestettyyn avioliittoon tämä karkasi kotoa kohti pohjoista ja alkoi työskennellä Simplonin tunnelityömaalla kärrynkuljettajana. Myöhemmin hän työskenteli rautakaivoksilla Saksalle siihen aikaan kuuluneessa Metzissä ja säästi määrätietoisesti rahaa oman harmonikan hankintaa varten.


title: Guido Deiro

text:
Guido Deiro alkoi soittaa kolmirivistä näppäinharmonikkaa ammattimaisesti vuonna 1903 Metzin tavernoissa. Hän oli veljeksistä ensimmäinen, joka aloitti täysiaikaisen musiikkiammattilaisen uran.
Palveltuaan jonkin aikaa Italian armeijassa Deiro alkoi ottaa tunteja Giovanni Gagliardi -nimiseltä pianistilta ja harmonikansoittajalta. Taitojensa kehittyessä hän onnistui luomaan hyvät suhteet Ranco Vercelli -harmonikanvalmistajaan. Hän esiintyi laajalti Saksassa, Sveitsissä ja Italiassa käyttäen yhtiön soittimia. Guido Deiro tutustui kiertueillaan myös pianoharmonikkaan ja sai Rancon valmistamaan sellaisen instrumentin häntä varten vuonna 1905. Kolmirivisen harmonikkansa hän lahjoitti veljelleen Pietrolle.


title: Guido Deiro

text: Pietro Deiro muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1907 Cle Elumin kaivoskaupunkiin Washingtonin osavaltioon. Vuonna 1908 tuolloin 22-vuotias Guido lähti myös Yhdysvaltoihin, eräiden lähteiden mukaan Ranco Vercelli -yhtiön kannustamana, jotta hän esittelisi harmonikkamerkkiä Seattlen "Alaskan-Yukon-Pacific Exposition" -messuilla 1909. Guido Deiro saapui Seattleen syksyllä 1908. Tarina Rancon roolista hänen muutossaan lienee asiaa tutkineen Henry Doktorskin mukaan ylikorostettu, koska hänellä ei ollut oman instrumenttinsa lisäksi mukanaan muita harmonikkoja myytäväksi. Doktorski arveleekin hänen muuttaneen yksinkertaisesti edistääkseen omaa taiteilijanuraansa luvatuksi maaksi koetussa Yhdysvalloissa. Guido Deiron pojan mukaan puolestaan hänellä oli kuitenkin ollut maahan saapuessaan mukana useita instrumentteja, joista yksi oli täytynyt lähettää korjattavaksi San Franciscoon sen vaurioiduttua kuljetuksessa. Joka tapauksessa Deiro tarvitsi töitä välittömästi, koska maailmannäyttelyyn oli vielä kahdeksan kuukautta aikaa. Hän saikin kiinnityksen "Jackson Saloonista" kahdeksantoista dollarin viikkopalkalla. Hänen nuorempi veljensä Pietro oli aiemmin saanut kiinnityksen saluunanomistajan toiseen ravintolaan kaupungissa samaan hintaan. Guido Deiro kertoi myös opettaneensa noihin aikoihin veljeään soittamaan pianoharmonikkaa. Pietro Deiro käytti Seattlen aikoina ravintolaesiintymisissään vielä kolmirivistä näppäinharmonikkaansa.


title: Guido Deiro

text: Helmikuussa 1909 Guido Deiro piti Guerrinin harmonikkatehtaan pihalla San Franciscossa ulkoilmakonsertin, jota pidetään monissa lähteissä ensimmäisenä julkisena pianoharmonikkakonserttina Yhdysvalloissa. Deiro oli joutunut lähettämään instrumenttinsa Guerrinille huoltoon sen vaurioiduttua kuljetuksessa ja hän soitti konsertin saatuaan soittimensa kunnostettuna tehtaalta. Deiron pojan mukaan Guido oli kuitenkin lähettänyt veljensä Pietron Seattlesta San Franciscoon viikkoa ennen kokeilemaan, oliko harmonikka tullut kuntoon. Guidon täytyi pysytellä Seattlessa hoitamassa sovitut esiintymisensä. Tässä yhteydessä Pietro Deiro oli esiintynyt kyseisellä pianoharmonikalla eräässä pienessä teatterissa North Beachilla, mihin puolestaan eräät lähteet viittaavat "Yhdysvaltojen ensimmäisenä pianoharmonikkakonserttina". Guido Deiro oli kuitenkin käyttänyt pianoharmonikkaansa kuukausikaupalla jo Seattlen ravintolaesiintymisissään. Pietro Deiroa on siten joissakin lähteissä pidetty ensimmäisenä San Franciscossa esiintyneenä pianoharmonikansoittajana, Guidoa puolestaan koko Yhdysvaltojen ensimmäisenä pianoharmonikkataiteilijana Seattlen esiintymistensä pohjalta. (Biaggio Quattrociocchen kertoman mukaan tosin G. Bartoli -niminen italialaissiirtolainen oli avannut pianoharmonikkakoulun Chicagossa jo vuonna 1904 tai 1905 - joka tapauksessa valokuvadokumenttien pohjalta viimeistään vuonna 1907.)


title: Guido Deiro

text: Vuoden 1910 alkupuolella Guido Deiro alkoi tehdä yhteistyötä Porcini-nimisen laulajan kanssa San Franciscossa. Hänen Pietro-veljensä oli toiminut aiemmin Porcinin säestäjänä, mutta palasi säestäjävaihdoksen jälkeen Seattleen. Porcini ja Guido Deiro esiintyivät nimellä "The Milano Duo" eri puolilla Kaliforniaa. Saman vuoden toukokuussa "Orpheum Vaudeville Circuit" -teatteriryhmän agentti värväsi Deiron kiertueelle Salt Lake Cityyn, Spokaneen ja Seattleen. Kesäkuun 15. samana vuonna hän piti vaudeville-soolokonsertin "American Theatre"ssa San Franciscossa. Konsertti otsikoitiin nimellä "Deiro: American Premier Piano-Accordionist", ja se oli Deiron omien muistelmien mukaan ensimmäinen kerta, kun pianoharmonikka-sanaa käytettiin julkisesti Yhdysvalloissa.


title: Guido Deiro

text: Guido Deirosta tuli välittömästi sensaatio, mihin vaikuttivat Henry Doktorskin mukaan hänen hymynsä, komea esiintymistyylinsä sekä taiteellinen ja virtuoosimainen musikaalisuus siihen saakka suhteellisen tuntemattomalla instrumentilla. Vuonna 1911 Guido Deiro teki ensilevytyksensä Columbia-yhtiölle, mikä teki hänestä ensimmäisen pianoharmonikalla levyttäneen artistin. Samana vuonna syntyi myös hänen tunnetuin sävellyksensä "Kismet", josta tuli Broadway-musikaalin teema ja jota käytettiin kahdessa Hollywood-elokuvassa. Vuonna 1913 Guido Deiro esiintyi vaudeville-alan tärkeimpänä estradina pidetyssä New Yorkin "Palace"-teatterissa. Lehdet kutsuivat häntä "ensimmäiseksi New Yorkin Palacessa esiintyväksi pianoharmonikansoittajaksi". Hänestä tuli vaudeville-alan parhaiten palkattu harmonikansoittaja, kenties parhaiten palkattu muusikko, 1910-luvulla 600 dollarin viikkoansioillaan, joka oli tuona aikana huikea rahasumma.


title: Guido Deiro

text: Keväällä 1922 hänestä tuli ensimmäinen radiossa esiintynyt pianoharmonikansoittaja 8MK-radiolähetyksessä Detroitissa, ja vuonna 1928 valmistui Warner-yhtiön tuottama kuusiminuuttinen Vitaphone-äänielokuva "Guido Deiro - The World's Foremost Piano-Accordionist". Kyseisessä elokuvassa Deiro esittää kaksi harmonikkasooloa: "Romeo and Juliet" ja "Drigo's Serenade". Hän esiintyi myös harmonikansoittajana sivuosissa useissa elokuvissa, kuten musikaalissa "Shine on Harvest moon" ja Carole Lombard-komediassa "The Other Man".


title: Guido Deiro

text: Vuosina 1928 ja 1929 Guido Deiro teki kaksi laajaa maailmankiertuetta. Kesällä 1928 hän konsertoi useissa kaupungeissa Australiassa, missä hän teki myös uransa viimeiset levytykset. Paluumatkalla Yhdysvaltoihin hän konsertoi Uudessa-Seelannissa, Samoalla, Fidžisaarilla ja Havaijilla. Seuraavana vuonna hän konsertoi laajalti Englannissa, Manner-Euroopassa ja Lähi-idässä. Hän esiintyi muun muassa Lontoon "Palladiumilla". Viimeiseltä maailmankiertueeltaan hän palasi Yhdysvaltoihin vasta vuonna 1930.


title: Guido Deiro

text: Guido Deirolta puuttui muodollinen musiikkikoulutus, minkä johdosta hänen tulkintansa saattoivat erota paljonkin nuottikuvasta. Hänen tulkintakykynsä oli kuitenkin ainutlaatuinen ja korvasi mahdolliset puutteet musiikin teoriassa. Anthony Galla-Rinin mukaan Deiro sai yksinkertaisenkin melodian kuulostamaan äärimmäisen inspiroituneelta: "Hänellä oli miljoonan dollarin kosketus!"


title: Guido Deiro

text: Guido Deiro oli naimisissa neljästi. Hänet tunnettiin taipumuksistaan joutua hankaluuksiin naissuhteissaan, ja ensimmäinen avioliitto 17-vuotiaan Julia Tatron kanssa vuonna 1913 solmittiinkin painostuksen alla: Tatro uhkasi haastaa Deiron oikeuteen raiskauksesta, ellei tämä avioituisi hänen kanssaan. Myöhemmin Deiro pidätettiin Chicagon "Palace"-teatterissa etsintäkuulutettuna maksamattomista elatusmaksuista.


title: Guido Deiro

text: Toisen avioliittonsa hän solmi vuonna 1914 nuoren vaudeville-tähden ja seksisymbolin Mae Westin kanssa. West ei koskaan julkistanut avioliittoaan Deiron kanssa, mikä johtui mahdollisesti Westin aiempaan avioliittoon liittyneistä epäselvyyksistä. Westin mukaan hänen vanhempansa eivät myöskään katsoneet kovin suopeasti hänen suhdettaan mustasukkaiseen ja kiivasluonteiseen italialaismieheen ja olisivat siksi ylipuhuneet Maen ottamaan etäisyyttä Deiroon. Deiron mukaan puolestaan West olisi ottanut häneltä salaa abortin vuonna 1916. Abortista toipuminen oli kestänyt kuukausia, ja saatuaan asian selville Deiro oli suruissaan etääntynyt henkisesti puolisostaan. Pariskunnan välit kylmenivät 1917, ja aviero sai lainvoiman 1920.


title: Guido Deiro

text: Muut avioliitot olivat Ruby Langin (1920–1927) ja Yvonne Teresa Le Baron de Forrestin (1937–1941) kanssa. Avioliitoista viimeisen aikana syntyi Guido Deiron ainoa lapsi Guido Roberto Deiro (18. helmikuuta 1938) Nevadan Renossa. Pariskunta meni naimisiin Renossa ja muutti sinne, koska de Forrest oli tullut raskaaksi 16-vuotiaana eikä saanut Kalifornian lakien mukaan mennä vielä naimisiin siellä. Avioliittojensa ohella Guido Deiro tunnettiin muutoinkin varsin aktiivisena naistenmiehenä.


title: Guido Deiro

text: 1930-luvulla Guido Deiron välit nuorempaan Pietro-veljeen viilenivät Pietron nimettyä julkaisuissaan itsensä ensimmäiseksi pianoharmonikansoittajaksi Yhdysvalloissa ja unohdettua useimmiten mainita Guidon merkityksen asian alkuvaiheissa. Elämänsä loppupuolella veljekset kuitenkin sopivat riitansa tavatessaan syksyllä 1947 Hollywoodissa. Guidon pojan muistelmien mukaan hänen isänsä harmitteli kuitenkin kuolemaansa saakka Pietro-veljen historian uudelleentulkintoja. Guidon kuollessa 1950 Pietro Deiro oli tullut veljeksistä menestyneemmäksi ja tunnetummaksi. Pietrosta käytettiin lisänimeä "The Daddy of the Accordion", ja hän julisti jopa keksineensä pianoharmonikan.


title: Guido Deiro

text: Vaudevillen suosio alkoi laskea 1920-luvun lopulla radion ja elokuvan vallatessa alaa. Vuoden 1929 pörssiromahdus oli niin ikään kova isku viihdeteollisuudelle. Kiertueiden ehtyessä Guido Deiro asettui San Franciscoon, josta käsin hän avasi ketjun harmonikkakouluja pohjois-Kaliforniaan, Nevadaan, Oregoniin ja Washingtonin osavaltioon. Enimmillään hänen nimissään oli parisen tusinaa harmonikkakoulua. Guido Deiro ei kuitenkaan pitänyt opetustyöstä. Hänen opetusliiketoiminnastaan ei siten tullut suurta menestystä, ja harmonikkakoulut jäivät suhteellisen lyhytikäisiksi.


title: Guido Deiro

text: Deiro jatkoi satunnaisia esiintymisiä vaudeville-näytöksissä ainakin vuoteen 1935 saakka. Toisen maailmansodan aiheuttaman lama-ajan jälkeen hän kuitenkin menetti lopullisesti harmonikkaliikkeensä ja varansa, ei vähiten ylellisen elämäntyylinsä ja leväperäisen rahankäyttönsä vuoksi. Guido Deiro masentui ja sairastui 1947. Vuotta ennen kuolemaansa hän sai hermoromahduksen, joka johtui liiasta työstä ja uupumuksesta. Vain kuukautta ennen Deiron kuolemaa kesällä 1950 hänen kunniakseen ja auttamisekseen järjestettiin konserttitapahtuma Los Angelesissa. Esiintyjinä olivat muun muassa hänen ystävänsä Anthony Galla-Rini, Ernie Felice Quartet, sekä Johnny Kiado ja Tito -kvartetti.


title: Guido Deiro

text: Guido Deiro kuoli sydämen vajaatoimintaan heinäkuussa 1950. Hän kuoli lähes unohdettuna hoitolaitoksessa Kalifornian Loma Lindassa: hautajaisiin osallistui vain kuusi ihmistä. Hänen luonaan oli kuitenkin viimeisinä päivinä kolme läheistä ystävää: Anthony Galla-Rini, Syl Prior ja James Haney. Pietro-velikään ei päässyt hautajaisiin, koska oli samaan aikaan pitkällä laivamatkalla.


title: Guido Deiro

text: Guido Deiro sävelsi noin viisikymmentä julkaistua teosta: neljätoista marssia, kolmetoista valssia, neljä polkkaa, neljä foxtrotia, kolme tangoa, kolme ragia, kaksi masurkkaa, yhden katrillin ja yhden laajemman teoksen nimeltään "Egypto Fantasia". Noin puolet teoksista julkaisi Biaggio Quattrociocche, joka oli Yhdysvaltojen ensimmäisiä harmonikkasävellysten julkaisijoita, Steubenvillessa, Ohiossa. Deiro ei itse kirjoittanut ylös sävellyksiään: Biaggio Quattrociocchen mukaan Deirolle oli järjestetty olosuhteet, joissa hän saattoi soitella vapaasti, ja kustantajan henkilökunta nuotinsi uudet julkaistavat sävellykset hänen soittonsa perusteella. Hänellä on myös ainakin neljä levytettyä omaa sävellystä, joita ei ole julkaistu nuottipainoksena.


title: Guido Deiro

text: Deiron sävellyksistä kenties suosituimpia olivat "Deiro Rag", joka julkaistiin myös pianosovituksena vuonna 1913 sekä Broadway-musikaali "Kismetin" teema vuodelta 1911, joka julkaistiin vuonna 1920 Frank Henri Klickmannin sovituksena pianolle ja laulusolistille.


title: Guido Deiro

text: Guido Deiro levytti yhteensä 112 sooloteosta vuosina 1911 - 1928. Pääosa levytyksistä on tehty Columbia-yhtiölle, minkä lisäksi hän levytti jonkin verran myös Edison-yhtiöiden fonografisylintereille ja joitakin harvoja levytyksiä muun muassa Standard-, Daimond-, Climax-, Oxford-, Harmony-, Regal- ja Cameo-levymerkeille. Deiron levytykset olivat hyvin suosittuja, ja hän oli pitkään Columbia-yhtiön Italian ja Amerikan äänilevyluetteloiden hallitseva nimi. Esimerkiksi Columbian Italian markkinoille suunnatussa 70-sivuisessa luettelossa vuodelta 1916 Guido Deiron harmonikkalevytyksiä oli 37 kappaletta. Hän säilyi Columbian tärkeimpänä harmonikkataiteilijana 1920-luvun lopulle asti, jolloin pörssiromahdus ja lama romahduttivat levymarkkinat. Viimeiset levytyksensä hän teki Australiassa 1928.


title: Guido Deiro

text: Peter Muir on kuvannut Guido Deiron ja hänen veljensä Pietron merkitystä huomattavaksi eritoten pianoharmonikan tekemisessä suosituksi instrumentiksi 1900-luvun alun populaarikulttuurissa. Veljesten levytykset ja vaudeville-kiertueet olivat erittäin suosittuja, ja he olivat suhteellisen tunnettuja aikansa kuuluisuuksia. Jopa Pietro Frosini siirtyi käyttämään pianoharmonikan näköistä näppäimistöä ystävänsä Guido Deiron vaikutuksesta, mikä kertoo pianosormioisen harmonikan asemasta Yhdysvalloissa tuohon aikaan.


title: Guido Deiro

text: Guido Deiron poika Guido Roberto Deiro lahjoitti isänsä merkittävän jäämistön City University of New Yorkin vapaalehdykkäinstrumenttien tutkimuskeskuksen kokoelmiin vuonna 2001. Hänen käyttämiään harmonikkoja on lahjoitettu Wisconsinin Superiorissa sijaitsevan A World of Accordions Museumin kokoelmiin.


title: Kleito

text: Kleito oli kreikkalaisessa mytologiassa Euenorin ja Leukippen tytär, tavallinen kuolevainen. Kleiton tultua naimaikään sekä hänen äitinsä että isänsä olivat kuolleet, ja Poseidon, joka oli alkanut himoita häntä, nai hänet.


title: Kleito

text: Poseidon vei vaimonsa Atlantikseen, jonka kukkulalle hän rakensi tälle turvapaikan. Sitä ympäröivät vuorotellen meri- ja maakehät; kolme merta ja kaksi maata. Täällä Kleito synnytti miehelleen viisi paria kaksoispoikia: Atlas, Gadeiros, Amferes, Euaimon, Mneseos, Autokhthon, Elasippos, Mestor, Azaes ja Diaprepres. Näistä tuli Atlantiksen kymmenen kuningasta, joiden kesken Poseidon jakoi Atlantiksen kymmeneen osaan.


title: Johannes von Tepl

text: Johannes von Tepl (n. 1350 – n. 1415) eli Johannes von Saaz oli böömiläinen kirjailija. Hän oli ensimmäisiä merkittäviä nykysaksankielisen kirjallisuuden edustajia.


title: Johannes von Tepl

text: Säilyneet tiedot Johannes von Teplin elämästä ovat vähäisiä. Hänen uskotaan opiskelleen lakia joko Prahassa, Bolognassa tai Pariisissa. Hänestä tuli vuonna 1383 lakimies Pohjois-Böömin Saazissa/Žatecissa ja vuonna 1386 kaupungin latinankielisen koulun rehtori. Hän eli vuodesta 1411 Prahassa.


title: Johannes von Tepl

text: Johannes von Teplin tunnetuin teos on runoelma "Der Ackermann aus Böhmen", joka tunnetaan myös nimellä "Der Ackermann und der Tod". Se on noin vuodelta 1401, ja ensimmäistä kertaa teos lienee painettu noin 1460.


Kansainvälinen päivä köyhyyden poistamiseksi on 17. lokakuuta vietettävä vuosipäivä, jonka tarkoituksena on kiinnittää huomiota maailmanlaajuiseen köyhyyteen ja pohtia keinoja sen poistamiseksi. Yhdistyneiden kansakuntien vuonna 1992 luomaa teemapäivää vietettiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1987 Pariisissa, jonne kokoontui noin 100 000 henkeä kunnioittamaan köyhyyden, nälän, väkivallan ja pelon uhreja.


title: Kansainvälinen päivä köyhyyden poistamiseksi

text: Suomessa päivänä järjestetään asunnottomien yö useilla paikkakunnilla, mm. Espoossa, Helsingissä, Huittisissa, Hyvinkäällä, Joensuussa, Jyväskylässä, Keravalla, Kotkassa, Lahdessa, Nokialla, Oulussa, Pirkkalassa, Porissa, Riihimäellä, Tampereella, Turussa, Tuusulassa ja Vantaalla.


title: Hermann Kant

text: Hermann Kant (14. kesäkuuta 1926 Hampuri – 14. elokuuta 2016 Neustrelitz) oli saksalainen kirjailija. Hän joutui toiseen maailmansotaan 1944 ja sotavankeuteen Puolassa. Vapauduttuaan hän siirtyi 1949 perustettuun Itä-Saksan valtioon ja liittyi sen kommunistiseen puolueeseen, Saksan sosialistiseen yhtenäisyyspuolueeseen.


title: Hermann Kant

text: Kant opiskeli saksan kieltä ja saksankielistä kirjallisuutta Humboldt-yliopistossa Berliinin Neuvostoliiton-miehityssektorilla 1952–1956. Hänet palkittiin Heinrich Mannin palkinnolla 1967 sekä Itä-Saksan valtionpalkinnolla 1973 ja 1983. Kant oli Itä-Saksan kirjailijaliiton puheenjohtaja 1978–1990.


title: Hermann Kant

text: Kant toimi politiikassa Itä-Saksan muodollisen parlamentin, kansankamarin jäsenenä 1981–1990 ja kuului kommunistipuolueen keskuskomiteaan 1986–1989.


title: Günther Maleuda

text: Günther Maleuda (20. tammikuuta 1931 – 18. heinäkuuta 2012) oli saksalainen poliitikko. Hän oli vuosina 1989–1990 Saksan demokraattisen tasavallan Volkskammerin puheenjohtaja Saksan demokraattisen talonpoikaispuolueen jäsenenä.


title: Günther Maleuda

text: Maleudan poliittisen uran päätepiste ei ollut Saksan jälleenyhdistyminen vuonna 1990, vaan hän istui Saksan liittopäivillä vuosina 1994–1998.


title: Gerald Götting

text: Gerald Götting (9. kesäkuuta 1923 – 19. toukokuuta 2015) oli saksalainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1969–1976 Itä-Saksan Volkskammerin puheenjohtajana.


title: Gerald Götting

text: Götting kuului toisessa maailmansodassa Wehrmachtiin ja joutui Yhdysvaltain sotavangiksi vuonna 1945. Sodan jälkeen hän liittyi vuonna 1946 Saksan kristillisdemokraattiseen unioniin, jonka pääsihteeriksi hän nousi jo vuonna 1949. Hän toimi kyseisessä virassa vuoteen 1966.


title: Gerald Götting

text: Götting opiskeli filologiaa, germanistiikkaa ja historiaa Wittenbergin yliopistossa vuosina 1947–1949. Hän erosi marraskuussa 1989 Kristillisdemokraattisen unionin puoluejohtajan virasta ja lopetti poliittisen aktiiviuransa Saksan jälleenyhdistyttyä.


title: Torsten Wiesel

text: Torsten Nils Wiesel (s. 3. kesäkuuta 1924) on ruotsalaissyntyinen neurobiologi. Hänet palkittiin vuonna 1981 David H. Hubelin kanssa Nobelin lääketieteen palkinnolla aivojen näkökeskusta koskevista tutkimuksista. Wiesel ja Hubel jakoivat palkintonsa Roger Sperryn kanssa.


title: Torsten Wiesel

text: Wiesel syntyi Uppsalassa ja aloitti uransa Karoliinisessa instituutissa vuonna 1954. Hän muutti vuotta myöhemmin Yhdysvaltoihin, jossa hän pääsi töihin Johns Hopkinsin yliopistoon. Hän tapasi vuonna 1958 Hubelin, jonka kanssa alkanut hedelmällinen yhteistyö kesti vuosikymmeniä.


title: Torsten Wiesel

text: Wiesel siirtyi Hubelin kanssa Harvardin yliopistolle vuonna 1959 ja toimi vuosina 1991–1998 New Yorkin Rockefeller-yliopiston johtajana. Hän jätti Harvardin vuonna 1984. Jo ennen Nobeliaan hän sai yhteistyöstään Hubelin kanssa vuonna 1978 Columbian Louisa Gross Horwitz -palkinnon.


title: Torsten Wiesel

text: Wiesel on National Medal of Sciencen saaja ja Royal Societyn ulkomaalaisjäsen. Hän oli naimisissa Teeri Stenhammarin kanssa vuoteen 1970 ja Grace Yeen kanssa vuosina 1973–1981. Molemmat avioliitot päättyivät eroon; Wieselillä on yksi tytär. Hän on ollut Yhdysvaltain kansalainen vuodesta 1990.


title: Peter Carington

text: Peter Alexander Rupert Carington, 6. paroni Carrington (6. kesäkuuta 1919 Buckinghamshire – 9. heinäkuuta 2018) oli brittiläinen lordi ja poliitikko, joka edusti konservatiivipuoluetta. Carington toimi Naton pääsihteerinä vuosina 1984–1988. Poliittisen uransa aikana hän toimi myös useissa ministerintehtävissä.


title: Peter Carington

text: Carington valittiin Margaret Thatcherin hallituksen ensimmäiseksi ulkoministeriksi 1979. Hän erosi tehtävästä Falklandin sodan syttymisen myötä huhtikuun alussa 1982. Carington piti itseään vastuullisena hallituksen epäonnistuttua estämään Argentiinan hyökkäyksen Falklandinsaarille.


title: Peter Carington

text: Carington oli Military Crossilla palkittu toisen maailmansodan veteraani. Hän kuului Privy Counciliin vuodesta 1959. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 elinikäinen päärinarvo.


title: Peter Carington

text: Parlamentin ylähuoneeseen Carington nimitettiin vuonna 1940 ja hän oli kuollessaan sen pitkäaikaisin jäsen. Hän oli Bilderberg-kokousten puheenjohtaja vuosina 1991–1998.


title: Peter Carington

text: Carington kuoli 99-vuotiaana 9. heinäkuuta 2018.


title: Roy Mason

text: Roy Mason PC (18. huhtikuuta 1924 – 19. huhtikuuta 2015) oli brittiläinen Labour-puolueen poliitikko.


title: Roy Mason

text: Mason syntyi Roystonissa, Etelä-Yorkshiressa. Hän teki työtä hiilikaivoksessa, kunnes pääsi parlamentin jäseneksi Barnsleyn vaalipiiristä vuonna 1953. Hänen pitkään poliittiseen uraansa mahtui muun muassa kausi puolustusministerinä vuosina 1974–1976, minkä jälkeen hän toimi Pohjois-Irlannin asioiden ministerinä vuoteen 1979.


title: Roy Mason

text: Mason istui parlamentissa yhtämittaisesti 34 vuotta ennen vetäytymistään 1980-luvun loppupuolella. Hänestä tehtiin 20. lokakuuta 1987 elinikäinen pääri nimellä Baron Mason of Barnsley.


title: Roope Ankan elämä ja teot 2

text: Roope Ankan elämä ja teot 2 ("The Life and Times of Scrooge McDuck Companion") on Don Rosan kirjoittama ja piirtämä sarjakuvien kokoelma Roope Ankan elämän eri vaiheista. Se on jatko-osa hänen Roope Ankan elämä ja teot -kirjalleen.


title: Roope Ankan elämä ja teot 2

text: Tarinassa Milla Magia käyttää aikakynttilää päästäkseen Roopen menneisyyteen ja saadakseen Roopen ensilantin jo ennen kuin tämä edes on ansainnut sitä. Milla kuitenkin sotkee menneisyyttä niin, että hän itse asiassa auttaa Roopea saamaan kolikkonsa. Tarinassa käy ilmi muun muassa se, että Roopen ensilantti on alun perin Howard Pennosen ja että pyörtynyt Roope saa ensilanttinsa Millalta eikä suinkaan Ruupertilta, jonka saappaat hän kiillottaa. Kiinnostavana yksityiskohtana Rosa on piirtänyt joitakin ruutuja samalla tavalla kuin tarinassa "Klaaninsa viimeinen", mutta vain eri kuvakulmasta. Tosin tämä tarina valmistui ennen tarinaa "Klaaninsa viimeinen".


title: Roope Ankan elämä ja teot 2

text: Luku kertoo Roopen lehmipoika-ajasta, jolloin hän matkusti Cutty Sark -purjelaivalla Jaavalle tarkoituksenaan myydä palkintokarjaansa paikalliselle ruhtinaalle. Kilpaileva ruhtinas ryöstää Roopen, ja hän herää pökerryksissä viidakosta. Siellä hän kuitenkin tapaa ystävänsä Petteri Pelottoman, joka on keksinyt uuden vallankumouksellisen keksinnön: "A.U.T.O:n". Sillä he rymistelevät takaisin kaupunkiin ja sen satamaan. Roope houkuttelee laivan kapteenin ajamaan varkaita takaa, ja tämä suostuu. Tehtävää hankaloittaa kuitenkin eräällä Jaavan saarella sattuva voimakas räjähdys, Krakatau-tulivuoren purkaus, joka esimerkiksi nostattaa suuren hyökyaallon ja tiputtelee laavakiviä ihmisten niskoihin. Roope tosin ratsastaa laavakiviä pitkin ja saa varkaat kiinni. Roope myy karjansa suuresta summasta, mutta hän menettää kaiken omaisuutensa sakkoihin, jotka hän saa A.U.T.O:lla aiheuttamastaan sekasorrosta.


title: Roope Ankan elämä ja teot 2

text: Roope eksyy matkallaan Buffalo Billin villin lännen sirkukseen, jossa Roopen Hiidenkirnu-setäkin työskentelee. Daltonin veljekset ryöstävät sirkuksen, ja samalla Hiidenkirnu menettää koko omaisuutensa. Rosvoja lähtee etsimään seurue, johon kuuluvat Roope, Hiidenkirnu, Buffalo Bill, Annie Oakley, Phineas T. Barnum sekä Geronimo-intiaani. Luonnollisesti Hiidenkirnu ja Buffalo Bill ryntäävät suoraan ansaan, ja Roopen on pelastettava tilanne. Hän piekseekin Daltonin veljekset perusteellisesti, sillä nämä käyttävät aseinaan villin lännen sirkuksesta varastamiaan aseita, joissa on paukkupanokset. Tarinan lopussa Roope tajuaa, että hänen leikekirjaansa liimatussa villin lännen sirkuksen julisteessa on kääntöpuolella kuuluisan Hollantilaisen kaivoksen kartta. Tämä toimii pohjana Rosan tarinassa "Hollantilaisen salaisuus".


title: Roope Ankan elämä ja teot 2

text: White Agony Creekin vanki kertoo ajasta, jolloin Roope järjesti tappelun saluuna Rivollissa ja ryösti sieltä mukaansa Kultu Kimalluksen pakottaen tämän raatamaan kuukauden päivät kaivoksellaan. Paroni Petkunterä käyttää Kimalluksen kaappausta verukkeena lähettää Roopen valtaukselle pelastuspartio, johon kuuluvat Wyatt Earp, Bat Masterson ja tuomari Roy Bean. Todellisuudessa Petkunterä on kiinnostunut ainoastaan Roopen valtauksesta. Tarinassa Roy Bean toistaa moneen otteeseen legendasutkauksena "Texasin Langtryssä tuosta saisi hirttotuomion, poika!" Tarinassa käy ilmi, että Roopelle tärkein omaisuus on Kultun hiuskiehkura, jonka Roope sai pelastaessaan Kultun karhun kynsistä.


title: Roope Ankan elämä ja teot 2

text: Tarina sijoittuu aikaan, jolloin Roope oli vapauttanut Kultun, mutta suoritti vielä kaivauksia White Agony Creekissä. Yukonissa vallitsi valtava nälänhätä, ja tulipalot riehuivat parin viikon välein. Kurjuuteen tuo helpotusta suuri ratsupoliisipäällikkö Samuel Benfield Steele, joka saapuu Klondikeen. Dawson Cityn ihmiset kertovat Steelelle, että Roope on (muka) suurin syypää kaikkeen rikollisuuteen, ja Steele lähettää Scarthin kertomaan Roopelle tämän valtauksen mitätöinnistä. Roope lähtee juoksujalkaa takaisin Dawsoniin ja törmää matkalla lappalaiseen. Lappalaisella on mukanaan ruokatarvikkeita, joita hän on kuljettamassa kaupunkiin helpottamaan nälänhätää. Ruoan nähdessään ihmiset unohtavat Roopen ja syöksyvät ruokalastin kimppuun. Rytäkässä syttyy kuitenkin tulipalo, ja pian koko kaupunki on tulessa. Roope rientää saluuna Rivolliin pelastamaan Kultua, mutta palomiesten letkusta sinkoaa jääkimpale Roopen päähän ja hän pyörtyy. Kultu kantaa Roopen ulos, ja Steele palauttaa Roopelle hänen kaivoksensa. Roope lähtee takaisin valtaukselleen ennen kuin Kultu ehtii sanoa hänelle mitään. Niinpä Kultu lähettää Roopelle kirjeen, mutta Roope heittää kirjeen avaamattomana pois peläten sen sisältävän jotain sydäntäsärkevää. Todellisuudessa Kultu yritti saada Roopen palaamaan Dawsoniin.


title: Roope Ankan elämä ja teot 2

text: Tämä luku sijoittuu 1950-luvulle, mutta on vahvasti sidoksissa Roopen päiviin Klondiken kultaryntäyksen aikana. Hän saa kirjeen Dawsonista, jossa sanotaan, että eräs maamerkki, jonka hän pystytti vuosia sitten jäätikölle, on vihdoin löydetty ja se on irtoamassa jäästä. Roope ottaa Akun, Tupun, Hupun ja Lupun mukaan vielä kerran Klondikeen. Dawsonissa hän tapaa jälleen Kultu Kimalluksen, joka nykyään omistaa hotelli Rivollin (ent. Saluuna Rivolli). Valitettavasti Roopen Klondike-aikojen arkkivihollinen, P. J. Petkunterä on myös saanut selville tiedon Roopen maamerkistä, ja hän epäilee, että sen paikalta löytyy jotain arvokasta, jolla hän voisi saada Roopen koko omaisuuden itselleen laillisesti. Roope, Aku pojat jahtaavat Petkunterää pitkin Klondiken erämaita ja lopulta pääsevät maamerkin luo, mutta jäätikkö irtoaa juuri silloin. Seuraa rankka koskenlasku takaisin Dawsoniin, jossa jääkimpale hajoaa ja Roopen vanha reki, jota maamerkki merkitsi, pääsee irti. Petkunterä saa reen melkein kiinni, mutta reki törmää Roopen patsaaseen Dawsonin pääkadulla ja se onnekkaasti kolahtaa Petkunterän päähän ja Roope saa reen takaisin. Käy ilmi, että reessä ei ollut mitään arvokasta, ainoastaan Roopen kullankaivuuvuosina käyttämät varusteet ja suklaarasia, jonka hänen oli tarkoitus tuoda Kultulle ennen lopullista lähtöään Klondikesta. Rasian mukana oli myös Kultulle osoitettu kirje. Sarjassa myös esitetään kohtaus, jossa Roope osti Konrad Ankanpäältä Ankkalinnakkeen tontin, johon hän vuosia myöhemmin rakennutti rahasäiliönsä.


title: Roope Ankan elämä ja teot 2

text: Roope kertoo Akulle ja pojille surkeimmasta kaupastaan, jonka hän teki Panaman Culebrassa vuonna 1902. Roope oli ostanut paikallisilta asukeilta vuoren, jota kutsuttiin Kultavuoreksi. Hän perusti sinne kaivauksen, mutta sen vieressä oli maailmanhistorian suurin kaivutyömaa, Panaman kanava, jota Yhdysvaltain presidentti Theodore Roosevelt oli valvomassa. Roope ja Teddy yhdistävät tietojaan alueesta, ja käy ilmi että, vuoressa todellakin saattaisi olla jonkinlainen aarre. He lähtevät etsimään sitä, samalla kun kolumbialainen sotaherra Esteban yrittää käyttää tilannetta hyväkseen. Vuoresta löytyy muinainen uhritemppeli, joka sisältää kaikkien Väli-Amerikan muinaisten kansojen esineistöä. Lain mukaan kaikki kuuluisi Roopelle, mutta Teddy kieltää Roopea viemästä mitään. He joutuvat tappeluun, jonka Teddy häviää, samalla kun temppeli joutuu maanvyörymään. Samaan aikaan amerikkalaiset sotilaat ja Estebanin sotilaat ottavat yhteen, mutta tämä keskeytyy, kun Roope ja Teddy ratsastavat paikalle temppelillä. Teddy määrää temppelin piilotettavaksi ja hän kätkee salaisuuden. Roope ja Teddy sopivat, että Roope myy Kultavuoren Yhdysvalloille hinnasta, jonka hän määrää aamunkoitteessa. Roope esittää mitä hulluimpia hintaideoita, mutta sitten hän juo paikallisten juomaa, chichaa, ja menettää tajuntansa. Roopen maatessa tajuttomana hänen siskonsa, Hortensia ja Matilda, päättävät veljensä puolesta kaupan hinnan: Rooseveltin teddykarhu-pehmolelun. Roope säilyttää sen opetuksena epäonnistuneesta kaupasta. Aku riemastuu tästä, koska hänen oma äitinsä antoi sedälle nokkiin. Mutta pojat valaisevat Roopelle asiaa teddykarhusta, sillä se on kaikkien aikojen ensimmäinen aito ja alkuperäinen teddykarhu. Asia valkenee Roopelle, ja hänen surkein kauppansa olikin yksi hänen elämänsä parhaita (mahtaa Akua harmittaa).


title: Roope Ankan elämä ja teot 2

text: Luvussa Roope näkee unta nuoruusvuosistaan, mutta Karhukopla tunkeutuu uneen Pelle Pelottoman keksinnöllä ja yrittää selvittää Roopen rahaholvin lukon numerosarjaa, joka Roopen on pakko paljastaa.


title: Francis Pym

text: Francis Leslie Pym, paroni Pym (13. helmikuuta 1922 – 7. maaliskuuta 2008) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko.


title: Francis Pym

text: Pym oli Military Crossilla palkittu toisen maailmansodan veteraani. Hän istui maansa parlamentin jäsenenä pitkälti kolmattakymmentä vuotta (1961–1987). Hän toimi mm. puolustusministerinä 1979–1981, ulkoministerinä 1982–1983 ja Pohjois-Irlannin asioiden ministerinä 1973–1974.


title: Francis Pym

text: Pym vetäytyi alahuoneesta vuoden 1987 vaaleissa. 9. lokakuuta 1987 hänestä tuli elinikäinen pääri ja ylähuoneen jäsen.


title: Francis Pym

text: Pym oli 1600-luvun poliitikko John Pymin jälkeläinen ja 1939–1945 Monmouthia edustaneen konservatiiviparlamentaarikko Leslie Pymin poika.


title: Des Browne

text: Desmond Henry Browne (s. 22. maaliskuuta 1952) on brittiläinen poliitikko. Hän on koulutukseltaan lakimies ja pääsi parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1997.


title: Des Browne

text: Browne on ollut naimisissa Maura Taylorin kanssa vuodesta 1983, ja parilla on kaksi yhteistä poikaa.


title: Des Browne

text: Browne toimii nykyisin maansa puolustusministerinä vuodesta 2006 ja Skotlannin asioiden ministerinä vuodesta 2007.


title: Tulijalka

text: Tulijalka ("Firewalker") on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut toiminta- ja seikkailuelokuva. Elokuvan ohjasi J. Lee Thompson ja pääosassa ovat Chuck Norris ja Louis Gossett Jr.


title: Tulijalka

text: Elokuva kertoo aarteenetsijöistä Max Doniganista ja Leo Porterista. Mutta Maxin ja Leon harrastus ei oikein tuota tulosta, sillä aarteita he eivät ole löytäneet ollenkaan. Parivaljakkoa tulee tapaamaan sähäkkä ja kaunis Patricia Goodwin, joka pyytää Maxilta ja Leolta apua erään aarteen löytämiseen, johon Patricialla on kartta. Max ja Leo tarttuvat oitis tilaisuuteen ja siitä alkaa vaarallinen matka läpi viidakon jossa he kohtaavat mm. intiaaneja.


title: Tulijalka

text: "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen antaa tälle ”kalkkunaelokuvalle” tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" moittii elokuvan paperimassalavasteita ja leikkauksen monia klaffivirheitä, mutta antaa "Tulijalalle" sentään yhden tähden neljästä.


title: Alan Johnson

text: Alan Arthur Johnson (s. 27. toukokuuta 1950 Lontoo) on brittiläinen Labour-puolueen poliitikko. Hän pääsi parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 1997. Hän toimi Britannian opetusministerinä vuosina 2006–2007 ja terveysministerinä 2007–2010 Gordon Brownin hallituksessa.


title: Alan Johnson

text: Johnsonin isä lähti kotoa pojan ollessa kahdeksanvuotias, ja äitinsä kuoltua hän jäi orvoksi 12-vuotiaana, jolloin hän sai 15-vuotiaan siskonsa kanssa kunnan asunnon. Hän keskeytti koulun 15-vuotiaana ja täytti hyllyjä Tescolla, kunnes hänestä 18-vuotiaana tuli postimies. Hän liittyi Labouriin ja Union of Communication Workersiin (CWU) ja oli vuodesta 1987 täysipäiväisesti ammattiliiton tehtävissä. Hänestä tuli 1993 liiton pääsihteeri.


title: Alan Johnson

text: Ennen pääsyään parlamenttiin 1997 hän oli Labourin sihteeristön tehtävissä. Hän sai ensimmäisen hallituspaikkansa kauppa- ja teollisuusministeriössä 1999.


title: Förbindelsedikten

text: Förbindelsedikten on ruotsalainen riimikronikka, joka yhdistää Eerikinkronikan ja Kaarlenkronikan. Teos käsittelee vuosia 1319–1389.


title: Förbindelsedikten

text: Yleensä uskottaan että teos oli Kaarlenkronikan tapaan Kaarle Knuutinpoika Bonden tilaama ja kirjoitettiin tämän hallituskaudella 1400-luvulla. On myös esitetty että teos olisi kuninkaan äidin isän Karl Ulfssonin tilaama.


title: Tubbatahan riutta

text: Tubbataha Reef on kahden atollin muodostama koralliriutta keskellä Sulunmerta. Se sijaitsee 98 merimailia (181 kilometriä) kaakkoon Filippiinien Puerto Princesa Citystä Palawanilta ja 80 merimailia lounaaseen Cagayancillon kunnasta, johon se kuuluu hallinnollisesti. Riutta on Cagayanin harjanteella, joka on merenalaisten tulivuorten muodostama jono pohjoisesta Sultana Shoalilta etelään San Miguelin saarille.


title: Tubbatahan riutta

text: Tubbataha National Marine Park (Tubbatahan kansallinen meripuisto) perustettiin 11. elokuuta 1998. Merellinen kansallispuisto on perustettaessa kooltaan 332 neliökilometriä, mutta vuonna 2006 se laajeni presidentti Gloria Macapagal Arroyon päätöksellä 968,24 neliökilometriin. Alueella on ympärivuorokautinen aseistettu vartiointi. Joulukuussa 1993 alue valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon.


title: Tubbatahan riutta

text: Sana "tubbataha" tulee kahdesta samalin kielen sanasta, jotka merkitsevät "pitkää laskuveden aikana näkyvissä olevaa riuttaa".


title: Gary Bailey

text: Gary Richard Bailey (s. 9. elokuuta 1958 Ipswich, Englanti) on englantilainen entinen jalkapallomaalivahti, joka tunnetaan parhaiten ajastaan Manchester Unitedissa. Garyn isä Roy Baileykin pelasi jalkapalloa huipputasolla.


title: Gary Bailey

text: Bailey kasvoi Etelä-Afrikassa ja aloitti uransa Johannesburgissa Wits University -joukkueessa. 1970-luvun lopussa hän siirtyi Manchester Unitediin. Bailey torjui FA Cupin finaalissa vuonna 1979, mutta silloin ManUn hyvästä kiristä huolimatta Alan Sunderland teki Arsenalin 3–2-voittomaalin minuuttia ennen täyttä aikaa. Ennen Sunderlandin tekemää maalia ManU oli noussut 2–2-tasapeliin Gordon McQueenin 86 minuutilla ja Sammy McIlroyn 88 minuutilla tekemien maalien ansiosta. Lempinimellä Dracula tunnettu Bailey sai lohdutusta vuoden -79 finaalitappiosta, kun hän torjui ManUn FA Cupin mestariksi vuosina 1983 ja 1985. Baileyta pidettiin 1980-luvun alussa saarivaltion yhtenä parhaimmista maalivahdeista ja Englannin maajoukkue paidassa hänet nähtiin 2 kertaa. Hän edusti maataan myös 1986 MM-kisoissa, joissa hän jäi varamaalivahdin rooliin.


title: Gary Bailey

text: Bailey pelasi Unitedin paidassa yhteensä 375 ottelua.


title: James Prior

text: James Michael Leathes Prior, Paroni Prior PC (11. lokakuuta 1927 – 12. joulukuuta 2016) oli brittiläinen Konservatiivisen puolueen poliitikko.


title: James Prior

text: Prior opiskeli Charterhouse Schoolissa ja Cambridgen yliopiston Pembroke Collegessa.


title: James Prior

text: Prior tuli valituksi parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1959, ja hän istui siellä yhtämittaisesti vuoteen 1987. Hän toimi maatalousministerinä (1970–1972), työministerinä (1979–1981) ja Pohjois-Irlannin asioiden ministerinä (1981–1984). Hän oli Privy Councilin ja alahuoneen puheenjohtaja vuosina 1972–1974.


title: James Prior

text: Parlamentaariselta uraltaan vuonna 1987 vetäytynyt James Prior oli elinikäinen pääri.


title: Robert Carr

text: Leonard Robert Carr, Hadleyn paroni Carr PC (11. marraskuuta 1916 – 17. helmikuuta 2012) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko. Hän toimi urallaan Yhdistyneen kunigaskunnan sisä- ja työministerinä. Carr istui sekä Britannian parlamentin alahuoneessa että ylähuoneessa.


title: Robert Carr

text: Robert Carr syntyi vuonna 1916 Ralph Edward ja Katie Elizabeth Carrin perheeseen. Hän valmistui Cambridgen yliopiston Gonville and Caius Collegesta vuonna 1938. Carr meni 1943 naimisiin Joan Kathleen Twiningin kanssa, ja he saivat kaksi lasta.


title: Robert Carr

text: Carr valittiin Britannian parlamentin alahuoneeseen 1950. Konservatiivipuolueen voitettua parlamenttivaalit 1970 Carr nimitettiin työministeriksi. Hänen tehtävänään oli ohjata uusi työsuhdelaki parlamentin läpi. Laki sai aikaan lakkoaallon. Vuonna 1971 Carr joutui anarkistiryhmä The Angry Brigaden pommi-iskun kohteeksi. Ryhmittymä räjäytti Carrin kotona Barnetissä kaksi pommia, jotka vaurioittivat pahoin talon pohjakerrosta mutta sekä Carr että hänen perheensä säilytivät haavoittumattomina.


title: Robert Carr

text: Carr oli vuonna 1972 hetken Lord President of the Councilina Privy Councilin johdossa ja alahuoneen puheenjohtajana ennen kuin sai paikan sisäministerinä (1972–1974). Sisäministerinä hän joutui käsittelemään Irlannin tasavaltalaisarmeijan pommikampanjan ja Idi Aminin Ugandasta karkottamien 40 000 aasialaisen kohtaloa. Carr toimi vuonna 1974 hetken Konservatiivipuolueen johtana, kun Edward Heath oli pakotettu eroamaan. Margaret Thatcher otti paikan pian puoluejohdossa.


title: Robert Carr

text: Alahuoneessa Carr oli vuoteen 1976, jolloin hän sai arvonimekseen Hadleyn paroni Carr ja hän sai paikan parlamentin ylähuoneesta. Carr kuoli 95-vuotiaana vuonna 2012.


title: Suoraa toimintaa 2 – pako helvetistä

text: Suoraa toimintaa 2 – pako helvetistä () on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Se on jatko-osa vuoden 1984 elokuvalle "Suoraa toimintaa" (). Jatko-osan ohjasi Lance Hool ja pääosassa on edelleen Chuck Norris.


title: Suoraa toimintaa 2 – pako helvetistä

text: Elokuva sijoittuu aikaan ennen ykkösosaa, James Braddock on helikopterissa neljän muun sotilaan kanssa. Kopteri ammutaan alas ja sotilasjoukkio otetaan vangiksi ja viedään salaiseen vankileiriin jota johtaa kovalla kädellä eversti Yin. Mutta Braddock ei vankeuteen alistu ja aloittaa heti vastaiskut vangitsijoitaan vastaan.


title: The Beyoncé Experience Live

text: The Beyoncé Experience Live on Beyoncé Knowlesin livetaltioinneista koostuva musiikki-DVD.


title: Braddock: Suoraa toimintaa 3

text: Braddock: Suoraa toimintaa 3 () on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Se on jatko-osa vuonna 1984 julkaistulle "Suoraa toimintaa" ja 1985 ilmestyneelle "Suoraa toimintaa 2 – pako helvetistä". Elokuvan on ohjannut Aaron Norris ja pääosassa on Chuck Norris.


title: Braddock: Suoraa toimintaa 3

text: Elokuva kertoo James Braddockista, joka loukkaantui Vietnamin sodassa Saigonin pommituksissa. Helikopterissa Braddock murehtii vaimonsa kohtaloa, sillä hän luulee, että hän kuoli Saigonissa. Monen vuoden päästä Braddock saa kuulla että hänen vaimonsa onkin elossa ja on synnyttänyt Braddockille pojan. Mitään miettimättä Braddock lähtee suin päin Vietnamiin pelastamaan perhettään.


title: Braddock: Suoraa toimintaa 3

text: "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen sanoo elokuvan edustavan paitsi suoraa toimintaa, myös suoraa aivosähkökäyrää ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.


title: Odvar Nordli

text: Odvar Nordli (3. marraskuuta 1927 Stange – 9. tammikuuta 2018) oli norjalainen Työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 1976–1981.


title: Odvar Nordli

text: Nordli oli Hedmarkin läänin fylkesmann (maaherra) vuosina 1981–1993 ja Norjan Nobel-komitean jäsen vuosina 1985–1993.


title: Gösta Mittag-Leffler

text: Magnus Gustaf (Gösta) Mittag-Leffler (16. maaliskuuta 1846 Tukholma – 7. heinäkuuta 1927 Djursholm) oli ruotsalainen matemaatikko.


title: Gösta Mittag-Leffler

text: Gösta Mittag-Lefflerin vanhemmat olivat tukholmalaisen Klaran koulun rehtori ja valtiopäiväedustaja Johan Olof Leffler ja Gustava Wilhelmina Mittag. Leffler-porvarissuku oli peräisin Breslausta ja tunnettu jo 1300-luvulla; Ruotsiin Lefflerin sukua oli siirtynyt 1600-luvulla. Hänen sisarensa Anne Charlotte Leffler (1849–1892) oli kirjailija, veli Frits Läffler (1847–1921) menestynyt murretutkija ja foneetikko. Gösta Leffler rupesi käyttämään äitinsä ja isänsä nimistä muodostettua kaksiosaista sukunimeään vuonna 1871. Muttag-Leffler solmi 1982 Helsingissä avioliiton 1882 varakkaasta suomalaisesta suvusta peräisin olleen Signe af Lindforsin (1861–1921) kanssa. Lindforsin isä oli kenraalimajuri Julius af Lindfors ja äidinpuoleinen isoisä kauppaneuvos Henrik Borgström. Avioliitto oli lapseton. Borgströmiltä peritty omaisuus oli osaltaan perustana Mittag-Lefflerin yritystoiminnalle.