title: Steve Lewis

text: Soulin olympialaisissa Reynolds oli ehdoton ennakkosuosikki juostuaan elokuussa uuden maailmanennätyksen 43,29. Lewis aloitti kuitenkin loppukilpailun vauhdikkaasti, eikä Reynolds pystynyt enää tavoittamaan häntä, vaan eroksi jäi kuusi sadasosasekuntia. Lewisin voittoaika 43,87 oli jälleen uusi nuorten maailmanennätys ja se on voimassa oleva nuorten ME edelleen heinäkuussa 2008 . 4 x 400 metrin viestissä Lewis juoksi toisen osuuden Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti kultamitalin maailmanennätystä sivunneella ajalla 2.56,16.


title: Steve Lewis

text: Barcelonan olympialaisissa 1992 Lewis sijoittui Quincy Wattsin jälkeen 400 metrillä toiseksi ajalla 44,21. Pitkässä viestissä hän saavutti kolmannen olympiakultansa juostuaan ankkuriosuuden Yhdysvaltain joukkueessa, joka teki uuden maailmanennätyksen 2.55,74.


title: Steve Lewis

text: Barcelonan kisojen jälkeen Lewisin uraa varjostivat loukkaantumiset ja virustauti, eikä hän päässyt enää mukaan arvokilpailuihin.


title: Nantua

text: Nantua on kaupunki ja kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 902 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Kunnan pinta-ala on 13 neliökilometriä. Nantua on Ainin aliprefektuuri.


title: Brava

text: Barawa eli Brava (somaliksi: "Baraawe") on satamakaupunki Somalian kaakkoisrannikolla. Osa kaupungin asukkaista puhuvat swahilin murretta chimwiinia. Kaupunki on perustettu 800-luvulla.


title: Brava

text: Kaupungissa valmistetaan käsityötuotteita ja huonekaluja. Sen merkitys satamakaupunkina on vähentynyt. Kuivakauden seuraksena vuonna 1974 sinne sijoitettiin asumaan 5 000 nomadia, mikä on vaikuttanut kaupungin olemukseen. Sisällissodan aikana vuonna 1991 kaupunki piiritettiin ja se raunioitui.


title: Studio 60

text: Studio 60 (alkup. Studio 60 on the Sunset Strip) on Matthew Perryn tähdittämä yhdysvaltalainen draamakomedia. Sarja kertoo viihdemaailman kulissien takaisesta elämästä paljastaen millaisia ihmissuhdepelejä ja valtataisteluita liittyy suurten tv-tuotantojen ja kanavien välisiin suhteisiin. Sarjan tuottaa Warner Bros. International Television. Suomessa sarjaa esittää Sub.


title: MTK:n sokerijuurikasvaliokunta

text: MTK:n sokerijuurikasvaliokunta on Maa- ja metsätaloustuottajien Keskusliitto MTK:n Suomen juurikassokerin tuotantoa käsittelevä valiokunta. Sen puheenjohtaja on Pekka Myllymäki. Sokerijuurikasvaliokunta on valtakunnallinen elin, joka käsittelee sokerijuurikkaan tuotantoon liittyviä kysymyksiä viljelijöiden näkökulmasta sekä valvoo MTK:n sokeriteollisuuden kanssa käymiä neuvotteluja. Valtakunnallisen sokerijuurikasvaliokunnan lisäksi on vielä alueellisia sokerijuurikasvaliokuntia.


title: MTK:n sokerijuurikasvaliokunta

text: Sokerijuurikas on ollut ajankohtainen maatalouspoliittinen tuote siksi, että Suomen sokerintuotantokiintiö Euroopan unionin yhteisessä maatalouspolitiikassa on vähentynyt vuoden 2006 146 miljoonasta kilosta 90 miljoonaan kiloon.


title: MTK:n sokerijuurikasvaliokunta

text: Sokerijuurikasvaliokunnan puheenjohtaja pitää Nordzuckerin suorittamaa Daniscon sokeriliiketoiminnan ostoa sokerijuurikastuotantoa turvaavana tekijänä Suomessa.


title: Samson Kitur

text: Samson Kitur (25. helmikuuta 1966 – 25. huhtikuuta 2003) oli kenialainen pikajuoksija, olympiamitalisti.


title: Samson Kitur

text: Kitur saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Barcelonan olympialaisissa 1992, josta hän saavutti pronssia 400 metriltä yhdysvaltalaisten Quincy Wattsin ja Steve Lewisin jälkeen juostuaan ajan 44,24. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän saavutti kaksi mitalia: hopeaa pitkästä viestistä Kennedy Ochiengin, Simon Kemboin ja Abednego Matilun kanssa sekä pronssia 400 metriltä ajalla 44,54.


title: Samson Kitur

text: Hän kuoli äkillisesti määrittämättömään sairauteen 37-vuotiaana kotonaan Eldoretissa 25. huhtikuuta 2003.


title: Quincy Watts

text: Quincy D. Watts (s. 19. kesäkuuta 1970 Detroit) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu.


title: Quincy Watts

text: Watts opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa, jossa menestyi urheilupuolella yleisurheilun lisäksi amerikkalaisessa jalkapallossa ja koripallossa. Hän juoksi aluksi 100 ja 200 metriä, kunnes yliopistovalmentaja Jim Bush sai hänet vakuuttumaan, että 400 metriä olisi hänen paras matkansa.


title: Quincy Watts

text: Watts kuului Yhdysvaltain joukkueeseen, joka voitti 4 x 400 metrin viestin nuorten maailmanmestaruuden vuonna 1988. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän juoksi toisen osuuden Yhdysvaltain viestijoukkueessa, joka jäi yllättäen toiseksi Yhdistyneen kuningaskunnan vietyä voiton 0,04 sekunnin erolla. Barcelonan olympialaisissa 1992 Watts paransi 400 metrillä kahdesti Lee Evansin 24 vuotta vanhaa olympiaennätystä. Hän juoksi välierissä ajan 43,71 ja voitti loppukilpailun ylivoimaisesti ajalla 43,50; ero hopeamitalisti Steve Lewisiin oli 71 sadasosasekuntia. Pitkässä viestissä Watts juoksi toisella osuudella ajan 43,1 ja Yhdysvallat voitti kultaa uudella maailmanennätysajalla 2.55,74.


title: Quincy Watts

text: Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 Watts juoksi viestissä toisen osuuden Yhdysvaltain tehdessä jälleen maailmanennätyksen: 2.54,29. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli neljäs ajalla 45,05. Seuraavien kahden kauden aikana hän ei onnistunut alittamaan 45 sekunnin rajaa, jäi kesällä 1996 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa seitsemänneksi, ja lopetti uransa seuraavalla kaudella.


title: Quincy Watts

text: Tällä hetkellä Watts toimii apuvalmentajana Harvard-Westlake High Schoolissa.


title: Quini

text: Enrique Castro González eli Quini (23. syyskuuta 1949 Oviedo, Espanja – 27. helmikuuta 2018 Gijón, Espanja) oli espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti uransa aikana Sporting Gijónia sekä Barcelonaa. Quini voitti uransa aikana Espanjan pääsarjan maalikuninkuuden viidesti.


title: Quini

text: Quini kuului Espanjan jalkapallohistorian parhaisiin hyökkääjiin. Hän voitti uransa aikana muun muassa Espanjan pääsarjan maalikuninkuuden viidesti. Quini oli maan pääsarjan kuudenneksi paras maalintekijä kautta aikain.


title: Quini

text: Quini kuoli 27. helmikuuta 2018 Gijónissa sydänkohtaukseen.


title: Quini

text: Quini syntyi Oviedossa, mutta aloitti ammattilaisuransa naapuriseura Sporting Gijónista. Ensimmäisellä kaudellaan 1970–1971 maan pääsarjassa hän pelasi 30 ottelua, joissa syntyi 13 maalia. Kesällä 1980 hän siirtyi Espanjan suurseura Barcelonan riveihin. Quini teki ensimmäisinä kahtena kautenaan katalonialaisseurassa 47 maalia. Vuonna 1981 joukkue voitti Copa Del Reyn, jonka loppuottelussa Quini teki kaksi maalia vanhaa seuraansa vastaan. Hän voitti Barcelonan riveissä myös Cup-voittajien cupin vuonna 1982, jonka loppuottelussa belgialaista Standard Liègeä vastaan hän laukoi 2–1-voittomaalin.


title: Quini

text: Seuraavina kahtena kautena Quinin peliesitykset hieman heikkenivät, mutta hän teki muun muassa Barcelonan seurahistorian 3000. pääsarjamaalin kotiottelussa Castellónia vastaan. Quini suunnitteli päättävänsä pelaajauransa vuoteen 1984 ollessaan 35-vuotias. Myöhemmin hän kuitenkin pyörsi päätöksensä ja palasi vanhaan seuraansa Sporting Gijóniin vielä kolmeksi vuodeksi. 14. kesäkuuta 1987 Quini pelasi viimeisen ottelunsa ammattilaisurallaan Barcelonaa vastaan. Hän pelasi urallaan yhteensä 448 pääsarjaottelua, joissa hän teki 219 maalia.


title: Quini

text: 1. maaliskuuta 1981 Quini kaapattiin Barcelonassa pelatun Hércules-ottelun jälkeen, kaksi miestä pakotti hänet aseella uhaten menemään pakettiautoon. Etsintöjen jälkeen 25 päivää tapahtuneesta, jona aikana Barcelona ei onnistunut voittamaan neljästä ottelustaan yhtään ja täten putosi samalla mestaruustaistelusta, Quini löydettiin lopulta vahingoittumattomana.


title: Quini

text: Quini teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 28. lokakuuta 1970 ystävyysottelussa Kreikkaa vastaan. Hän onnistui myös tekemään maalin ottelussa , joka päättyi lopulta Espanjan 2–1-voittoon.


title: Quini

text: Hän pelasi yhteensä 35 maaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Quini oli mukana vuosien 1978 ja 1982 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1976 ja 1980 EM-kilpailuissa.


title: Olga Kurylenko

text: Olga Kostiantynivna Kurylenko (, s. 14. marraskuuta 1979 Berdjansk, Ukrainan SNT) on ranskalainen näyttelijä ja malli. Hän esiintyi Bond-tyttönä James Bond -elokuvassa "Quantum of Solace" (2008). Lisäksi hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Hitman" (2007), "Max Payne" (2008), "Oblivion" (2013) ja "Johnny English iskee jälleen" (2018).


title: Olga Kurylenko

text: Olga Kurylenko syntyi Berdjanskissa, Ukrainassa vuonna 1979. Hän solmi 17-vuotiaana mallisopimuksen pariisilaisen Madison-mallitoimiston kanssa. 18-vuotiaana hän oli jo esiintynyt "Vogue"- ja "Elle"-lehtien kannessa. Kurylenko toimi ensimmäistä kertaa näyttelijänä artisti Sealin musiikkivideolla "Love´s Divine" ja aloitti elokuvauransa vuonna 2005 näyttelemällä "L'Annulaire"-elokuvassa. Kurylenko asuu Lontoossa, ja hänelle myönnettiin Ranskan kansalaisuus vuonna 2001.


title: Star (vene)

text: Star yksityyppinen kahden hengen klassinen kölivene kilpapurjehdukseen. Star-veneen tulee painaa vähintään 671kg ja purjepinta-ala on enintään 26,5m². Vene on bermudarikattu ja sen isopurje suhteellisen suuri verrattuna keulapurjeeseen. Toisin kuin monissa muissa kilpaveneissä siinä ei ole spinaakkeria. Star on suunniteltu vuonna 1910 ja sen jälkeen veneitä on rakennettu noin 8300.


title: Star (vene)

text: Vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisista alkaen Star on ollut miehille ja naisille avoin olympialuokka. Ainoastaan vuonna Montrealin olympialaisissa 1976 sen korvasi Tempest-luokka. Star-luokka varattiin vain miehille 2004, jolloin olympialaisiin perustettiin naisille oma köliveneluokka eli Yngling. Yhdysvallat on Star-luokan menestyksekkäin maa seitsemällä olympiakullallaan, joista viimeisin tuli Mark Reynoldsin kipparoimalle veneelle Sydneyn olympialaisista vuonna 2000.


title: Star (vene)

text: Rion olympialaisissa 2016 Star-luokkaa ei enää ole.


title: Danisco

text: Danisco A/S oli tanskalainen elintarviketeollisuusyhtymä, joka tuotti muun muassa entsyymejä, stabilisaattoreita ja makeutusaineita, kuten ksylitolia ja fruktoosia. Sen liikevaihto oli 30. huhtikuuta 2007 päättyneellä tilikaudella 20 360 miljoonaa Tanskan kruunua ja sillä oli noin 10 000 työntekijää. Yhtiön pääkonttori oli Kööpenhaminassa. Se kuului Tanskan 20 suurimman OMX:ssa noteeratun pörssiyhtiön joukkoon.


title: Danisco

text: Tammikuussa 2011 monikansallinen kemian- ja lääkealan teollisuusyritys DuPont ilmoitti jättäneensä Daniscosta ostotarjouksen. Kauppa varmistui toukokuussa 2011.


title: Danisco

text: Danisco osti vuonna 1999 suomalaisen Cultor Oyj:n. Kauppaan sisältyi Cultorin ja Lännen Tehtaat Oy:n yhdessä omistama Suomen koko sokerituotanto eli Sucros Oy ja sen tytäryhtiö Suomen Sokeri Oy – Finnsugar Ltd. Cultorin osuus Sucroksesta oli 80 %. Cultoriin kuului myös tärkkelysmakeuttajia ja beta-amylaasientsyymiä valmistava Neson Oy, rehuvalmistaja Suomen Rehu Oy, lohen rehun tuottaja Ewos AS sekä Food Science -ryhmä, joka valmisti muun muassa erikoismakeuttajia ja maku- ja tuoksuparanteita ja Rehuparanteet-ryhmä, joka valmisti muun muassa rehuentsyymejä. Lisäksi Cultor omisti 50 % yhdysvaltalaisesta Genencor International Inc:stä, jonka tuotteena ovat teollisuusentsyymit. Toisen puolen Genencorista omisti yhdysvaltalainen Eastman Chemical Company.


title: Danisco

text: Danisco myi heinäkuussa 2008 sokeriliiketoimintansa saksalaiselle Nordzuckerille. Kauppaan sisältyi myös Suomen Sokerin Kirkkonummen tehdas. Siitä on käytetty myös nimeä Porkkalan tehdas, tehdas tosin ei sijaitse Porkkalanniemellä.Euroopan unioni pienensi sokerikiintiöitä ja tehtaita jouduttiin sulkemaan.Danisco Sweeteners Oy Kotkassa valmistaa ksylitolia ja fruktoosia. Se siirtyi vuonna 2011 DuPontin "Nutrition & Health" -ryhmään.


title: Danisco

text: Genencor International Oy on Daniscon tytäryhtiö. Sillä on Suomessa muun muassa entsyymituotantoa, joka jatkuu yrityskaupan jälkeen "DuPont Industrial Biosciences" -nimellä. Tuotantolaitokset ovat Hangossa, Jämsänkoskella, Naantalissa, Jokioisilla ja Vaasassa.


title: Danisco

text: Vuonna 1982 perustettu yhdysvaltalainen Genencor International, Inc. on maailman toiseksi suurin teollisuusentsyymien valmistaja. Se oli puoliksi Cultorin ja puoliksi yhdysvaltalaisen Eastman Chemical Companyn (vuoteen 1994 asti Eastman Kodak Companyn) omistama. Cultor-kaupassa vuonna 1999 50 % yhtiöstä saanut Danisco hankki vuonna 2005 omistukseensa loputkin vuonna 2000 pörssiin listautuneesta Genencorista.


title: Salon kaupunginvaltuusto

text: Salon kaupunginvaltuusto on kuntalain mukaan Salon kaupungin korkein päättävä elin.


title: Salon kaupunginvaltuusto

text: Salon kaupunginvaltuustoon kuului ennen vuoden 2009 kuntaliittymää 43 valtuutettua. Uuteen suurkuntaan valittiin vuonna 2009 siirtymäkaudeksi 75 valtuutettua, minkä jälkeen seuraavaksi kaudeksi valtuutettujen määrä laskee 51:een.


title: Salon kaupunginvaltuusto

text: Salon kaupunginvaltuuston valtuustoryhmät vuoden 2017 vaalien jälkeen (suluissa valtuustokauden 2012-2017 paikkamäärä):


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto SVUL ry (lyhenne SVUL) toimi vuosina 1906–1994 suurimpana suomalaisen urheilun ja liikunnan kattojärjestönä, jonka seuraaja Suomen Liikunta ja Urheilu perustettiin vuonna 1993. SVUL perustettiin nimellä Suomen Voimistelu- ja Urheiluliitto, jota nimeä SVUL-lyhenne merkitsi aina vuoteen 1961. Sen jälkeen SVUL-lyhenteen merkitys muuttui Suomen Valtakunnan Urheiluliitoksi. Valtakunnan urheilukartalta poistuessaan se oli noin 1,2 miljoonan henkilöjäsenen ja 4 300 jäsenseuran järjestö.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL perustettiin virallisesti 11. maaliskuuta 1906, mutta aikaisemminkin jo 1800-luvun loppupuolella oli ollut yrityksiä suomalaisen urheiluliiton perustamiseksi. Viktor Damm yritti perustaa suomenkielisen työväen urheiluliiton vuonna 1897 ja Ivar Wilskman yleisen kaksikielisen urheiluliiton vuonna 1899, mutta molemmat yritykset epäonnistuivat. Kesäkuussa 1900 Wilskmanin johdolla pidetyssä kokouksessa perustettiin suomenkielinen "Suomalainen Voimistelu- ja Urheiluliitto", mutta se ei saanut senaatin hyväksyntää, joten se joutui toimimaan epävirallisena. Liitto järjesti kuitenkin kaksi yleistä voimistelujuhlaa, 1900 Helsingissä ja 1903 Viipurissa. Liitto ei ollut niinkään kilpaurheilujärjestö, vaan se toimi yhdyssiteenä silloisille helsinkiläisille, tamperelaisille ja viipurilaisille urheiluseuroille. Nopeasti syntyi tarve määrittää kilpaurheilun säännöt ja oli myös halua saada liitosta kaksikielinen. Uuden liiton perustamisesta alettiin keskustella loppuvuodesta 1902. Vuoden 1905 suurlakko yhdisti kansaa sen verran, että Ivar Wilskman onnistui ajamaan läpi alkuperäisen ideansa kaksikielisestä liitosta. Alkuvuodesta 1906 suomenkielinen liitto lakkautettiin ja tilalle perustettiin kaksikielinen "Suomen Voimistelu- ja Urheiluliitto". Samalla kilpaurheilun asema vahvistui.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL pyrki ottamaan toimintaansa heti alussa mahdollisimman laajasti Suomen liikuntakulttuurin eri lajit. Liittoon tulivat ajankohdan näkyvimpinä urheilulajeina voimistelu, yleisurheilu, paini ja hiihto. Keskeinen elin SVUL:n toiminnassa oli toimitusvaliokunta, jossa puheenjohtajana toimi liiton puheenjohtaja Ivar Wilskman sen jälkeen Kaarle Majantie. Toimitusvaliokuntatoiminta ei ollut sopiva toimintamuoto kovin kauan urheilutoiminnan laajetessa. Työtaakka tuli liian suureksi keskitetylle mallille. Aktiivina toimijana uuden toimintamallin käyttöönotossa oli Lauri Pihkala. Niinpä vuodesta 1910 lähtien siirryttiin jaostohallintoon, jossa omina jaostoinaan olivat voimistelu, yleisurheilu, paini ja atletiikka sekä hiihto, luistelu ja pyöräily. Muodostui siis neljä urheilujaostoa. Jaostoista voimistelua johdettiin vuosina 1910–1914 Viipurista – Suomen silloinen voimistelukeskus näkyvimpänä seuranaan Viipurin Reipas. Vastaavasti yleisurheilujaoston sijaintipaikka vuosina 1910–1914 oli Tampere johtavana seurana Tampereen Pyrintö. Muut jaostot toimivat Helsingistä käsin, jonne voimistelu ja yleisurheilukin siirtyvät vuonna 1914. Painin vahvoiksi seuroiksi muodostuivat alkuvaiheessa helsinkiläiset Atleettiklubi ja Jyry.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Virallisesti vuonna 1906 luodun SVUL:n keskeisiä toimintamuotoja oli kansallisten mestaruuskilpailujen järjestäminen. Yleisurheilussa syntyivät Kalevan kisat, kun vuonna 1909 Henkivakuutusyhtiö Kalevan virkailijat lahjoittivat arvokkaan kunniapalkinnon, Kalevan maljan, josta tuli kiertävä parhaan yleisurheiluseuran palkinto. Yleisurheilun mestaruuskisat saivat nimensäkin palkinnosta eli alkoivat Kalevan kisat. Vuonna 1909 perustettu Helsingin Kisa-Veikot ottikin kahdeksan ensimmäistä kiinnitystä Kalevan maljaan vuosina 1910–1918. Voimistelun puolella vuotuisia näkyviä tapahtumia olivat yleiset voimistelujuhlat, joita järjestettiin joka kolmas vuosi. Ensimmäiset yksilökohtaiset voimistelun mestaruusklilpailut järjestettiin Viipurissa keväällä 1916.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Suomalaiset osallistuivat ensimmäisen kerran virallisiin olympialaisiin Lontoossa 1908. Kisoihin osallistumisessa SVUL:llä ja sen johdolla oli keskeinen rooli. Kisoihin osallistumisen rahoitus ja valmennus olivat SVUL:n päätehtäviä. Olihan SVUL.n urheilumuodot, voimistelu ja yleisurheilu, keskeisimpiä suomalaisten osanoton urheilumuotoja. Varsinainen läpimurto suomalaisten osallistumisessa olympialaisiin tapahtui vuoden 1912 Tukholman kisoissa.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL oli aluksi vahvasti ruotsinkielinen, mutta vähitellen suomenkielisten määrä SVUL:n johdossa kasvoi, joten ruotsinkieliset perustivat oman järjestönsä "Finlands Svenska Gymnastik- och Idrottsförbundin" (FSGI) vuonna 1912. Ruotsinkieliset olisivat halunneet, että SVUL ja FSGI olisivat toimineet tasa-arvoisina rinnakkaisliittoina, mutta SVUL suostui hyväksymään FSGI:n omaksi piirijärjestökseen. FSGI liittyi SVUL:ään vuonna 1914. FSGI:stä tuli vuonna 1917 Svenska Finlands Idrottsförbund (SFI). SVUL ja SFI riitautuivat 1930-luvulla ja SVUL jopa erotti SFI:n vuonna 1939. Tilanne rauhoittui 1940-luvun puolivälissä, jolloin SFI korvattiin Finlands Svenska Centralidrottsförbundilla. Sen seuroista tuli myös SVUL:n seuroja.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Suomen itsenäistymistä seurannut kansalaissota vaikutti suomalaiseen urheiluelämään ratkaisevasti – se jakoi suomalaisen urheiluliikkeen kahtia so. porvarillisiin, jotka toimivat edelleen SVUL:n alaisuudessa ja kapinallisiin punaisiin, joiden osallistuminen SVUL:n toimintaan pyrittiin estämään kansalaissodan päätyttyä. Erottaminen eteni SVUL:n piirien järjestäessä vuosikokouksiaan syyskaudella 1918. Käytännöksi muodostui se, että SVUL:n piirit erottivat seurat, jotka avoimesti olivat olleet mukana punakaartissa. Asian lopullinen päätös tapahtui 24. marraskuuta 1918, jolloin SVUL:n keskusjohdon enemmistön kannaksi muodostui se, että oli erotettava ne seurat, jotka osastoina olivat osallistuneet kapinaan sekä ne seurat, joiden jäsenistä puolet tai enemmän oli tuomittu kapinaan osallistumisesta. Lisäksi kansalaisluottamuksensa menettäneet oli erotetteva.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Työväen urheilu irtautui SVUL:stä vuonna 1919, kun perustettiin Työväen Urheiluliitto, ja Suomen urheilu jakautui liittotasolla kahtia. Vuonna 1917 SVUL:ssä oli ollut 43 000 jäsentä, mutta TUL:n perustamisen jälkeen enää 22 000 jäsentä. Jatkossa SVUL kasvoi kuitenkin nopeasti TUL:ia suuremmaksi. SVUL:n ja TUL:n välit olivat rikkonaiset pitkään. Siinä missä ruotsinkieliset saatiin ”ruotuun”, TUL ei suostunut mihinkään yhteistyöhön. Se johti siihen, että TUL:n urheilijat eivät osallistuneet muun muassa olympialaisiin vaan 1920- ja 1930-luvuilla järjestettiin niin sanottuja työläisolympialaisia. Vasta kun Suomelle myönnetyt vuoden 1940 kesäolympialaiset lähestyivät, saatiin vuonna 1939 jonkinlaista sopua aikaiseksi. Vaikka kotikisat eivät toteutuneetkaan, solmivat SVUL ja TUL yhteistyösopimuksen elokuussa 1940. TUL:n urheilijat osallistuivat ensimmäisen kerran olympialaisiin vihdoin vuonna 1948 Lontoon kisoissa.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL:n urheilijat olivat olleet keskeisessä asemassa sisällissodassa Mannerheimin johtamissa hallituksen valkoisessa armeijassa. He kuuluivat sotilaina armeijassa keskeisen osan muodostaneissa suojeluskuntajoukoissa. Suojeluskuntaliikkeessä korostettiin liikunnan merkitystä, ja suojeluskuntien yhteyteen kevätkesällä 1918 perustettiinkin urheiluseuroja, jotka liittyivät SVUL:n jäseniksi. Suojeluskunnatkin ryhtyivät järjestämään omia urheilu- ja etenkin hiihtokilpailuja.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Pian tuli kysymykseksi määritellä suojeluskuntien ja urheilujärjestöjen, erityisesti suhde SVUL:oon. Lauri Pihkala esitti, että pienemmillä paikkakunnilla urheiluseurat voisivat sulautua osaksi suojeluskuntaa, kun taas suuremmilla paikkakunnilla oli vara pitää urheiluseurat ja suojeluskunta erillään. Suojeluskuntain ylipäällikkö kutsui voimistelunopettaja K. E. Levälahden puheenjohtajaksi komiteaan suunnittelemaan suojeluskuntien liikuntakasvatusta. Vuonna 1920 perustettiin suojeluskuntain yleisesikuntaan erityinen osasto liikuntakasvatuksen johtamista varten päällikkönään Levälahti.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Vaikka SVUL:n puolella oli aluksi epäilyksiä hajaannuksesta, tilanne kehittyi luottamukselliseksi järjestöjen välillä. Suojeluskuntien johtajakasvatus, kilpailutoiminta ja yleinen koulutus tukivat välillisesti myös SVUL:n toimintaa. Vallitsi siis eräänlainen personaaliunioni järjestöjen välillä. Suojeluskuntien liikuntakasvatukseen kuuluivat voimistelu, hiihto, pesäpalloilu, murtomaajuoksu, suunnistus ja poikaurheilu.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Naisten maapuolustushenkisen Lotta Svärd-järjestö perustettiin 1919. Aluksi naisjärjestön liikuntaasiat olivat järjestäytymättömiä, mutta vuodesta 1924 lähtien otettiin käyttöön hiihto- ja kävelykuntoisuusmerkit. Myöhemmin liikuntatoimintaan liitettiin voimistelu, pesäpalloilu, yleisurheilu ja soutu. Lotta Svärd-järjestön työ naisten liikuntakulttuurin hyväksi oli ennen kaikkea harrastusta herättävää eli aktiviisuus koitui SVUL:n hyväksi.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Olympialaisten menestysvuosina 1912–1936 SVUL:lla ja sen urheilujaostoilla oli keskeinen rooli luoda valmennustyöllään menestys Suomen joukkueelle. SVUL:lla ja sen urheilujaostoilla oli ollut Tukholman vuoden 1912 aikaisessa Suomen olympialaisessa komiteassa vain kaksi edustajaa, johon 1920-luvun alussa tuli kahden edustajan lisäys. Valmennustyön rahoituskin tapahtui pääosin urheiluliittojen ml. SVUL:n omalla vastuulla. Vasta vuonna 1932 rahoituskäytäntöön tuli muutos eli olympiakomitea myönsi lajiliitoille avutuksia valmentautumiseen. Harjoittelun päärahoittaja siinäkin tilanteessa oli edelleen SVUL. Olympialaisiin osallistumisen suhteen 1920-luvulla Suomessa oli myös kiistaa. Vuoden 1920 Antverpenin kesäkisoihin nosti keskustelua SVUL:n vuosikokouksessa vuonna 1920, koska jotkut edustajat – Aksel Ek ja Lauri Pihkala etunenässä – olisivat luopuneet olympialaisiin osallistumisesta, koska saksalaiset eivät saaneet osallistua kisoihin. Vuonna 1928 puuhattiin jälleen olympialakkoa ennen Amsterdamin kisoja puuhamiehinä Lauri Pihkala, Viljo. J. Penttala ja Yrjö Salminen. Tavoite heillä oli vaikuttaa Suomen liikuntakulttuurissa muuhunkin kuin huippu-urheiluun. Alustava päätös olympialakosta kuitenkin lopulta peruttiin.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL sai ensimmäisen kunniapuheenjohtajan vuoden 1924 liittokokouksessa, jolloin liiton perustaja ja monivuotinen puheenjohtaja Ivar Wilskman nimittiin tähän kunniatehtävään. SVUL:n puheenjohtaja vaihtui jo aiemmin, kun Majantie pyysi eroa pääkaupungista muuton takia, hänen seuraajakseen valittiin Aksel Ek, yleisurheilutaustainen urheilumies, joka oli ollut SVUL:n järjestötyössä jo 1910-luvulta lähtien. Hän toimi tehtävässä vuoden 1925 loppuun ja uudelleen vuoden 1927 lopulta vuoden 1931 loppuun. Puheenjohtajana välillä 1925–1927 toimi voimistelunopettaja, suojeluskuntajärjestön kapteeni Kustaa Emil Levälahti. Levälahti vetäytyi liiton johdosta 1927, kun Lauri Pihkalan esitys olympialaisista poisjäämisestä vuonna 1928 hyväksyttiin SVUL:n liittohallituksessa.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Lauri Pihkalan suurena tavoitteena oli aikaansaada SVUL:n oma Suomen urheiluopisto. Ajatusta hän oli jo markkinoinut 1910-luvulla. Itsenäisyyden alkuvuosina asia sai lisää vauhtia. Urheiluopisto aloitti ensin kurssimuotoisena eri puolilla Suomea vuodesta 1925 alkaen. Ensimmäiseksi johtajaksi nimitettiin voimistelunopettaja Akseli Kaskela vuodesta 1928 alkaen. Lopulta urheiluopistokin saa sijoituspaikan, joksi valittiin Heinolan pitäjän Vierumäki. Urheiluopiston vihkiäiset pidettiin 13.6.1937. Toinen suuri urheilulaitos, jonka perustamisessa SVUL:lla oli myös tärkeä roolissa, oli stadionin rakentaminen Helsinkiin. Sitä varten perustettiin Stadion-säätiö syksyllä 1927, jossa SVUL oli yhtenä mukana olleista urheilujärjestöistä.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL:n toiminnan keskeisimpiin muutoksiin kuului 1930-luvun alussa siirtyminen erikoisliittoihin. Asia oli ollut esillä SVUL:n sisällä jo 1920. Asian esitteli silloin Kustaa Emil Levälahti. Asiaa käsiteltiin jo vuonna 1929, mutta esitys hävisi SVUL:n liittohallituksen äänestyksessä. Asiaa ajoivat tarmokkaasti erityisesti varatuomari, SOK:n silloinen johtaja ja myöhempi toimitusjohtaja ja vuorineuvos Väinö Niiniluoto. Niiniluoto oli ollut SVUL:n voimistelujaoston puheenjohtajana ja valittiin vuoden 1932 alusta SVUL:n puheenjohtajaksi. Niiniluodon lisäksi erikoisliittoratkaisua ajoivat muun muassa yleisurheilujaoston puheenjohtaja Urho Kekkonen. Vaihtoehtoja oli kaksi eli erikoisliitot, joille SVUL:n myös rahavarat siirrettäisiin jäsenäärän mukaisesti tai erikoisliitot SVUL:n säilyttäessä rahavarat. Äänestyksen jälkeen syksyllä SVUL:n liittokokous hyväksyi jälkimmäisen ratkaisun.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Erikoisliittoratkaisuun päädyttiinkin vuodesta 1932 alkaen, jolloin SVUL:iin liittyivät yleisurheilua edustava Urheiluliitto, Voimisteluliitto, Hiihtoliitto, Pesäpalloliitto, Painiliitto, Poikaurheiluliitto ja Pyöräilyliitto. Ajankohtaa voidaan pitää myös merkkipaaluna, sillä tähän ajankohtaan liittyy uuden urheilujohtajasukupolven esiinmarssi SVUL:n ja sen alaisiin lajiliittoihin.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SUL:n puheenjohtaja silloinen Kallion hallituksen oikeusminisetri Urho Kekkonen esitti eduskunnassa marraskuussa 1936 toivomuksen, että TUL voisi sopia SVUL:n kanssa yhteistoiminnasta. Tätä voidaan pitää lähtölaukaksena TUL:n ja SVUL:n vuoden 1940 olympialaisia koskevan yhteistyön rakentamisessa. Maaliskuussa 1937 virkaanastuneen uuden maalaisliittolaisen presidentti Kyösti Kallion myötä maahan muodostettiin A. K. Cajanderin johtama punamulta eli maalaisliittolais-sosiaalidemokraattinen hallitus. Tämän myötä edellytykset TUL:n ja SVUL:n yhteistyölle paranivat.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: TUL:n entinen puheenjohtaja T. H. Vilppula ja SVUL:n puheenjohtaja J. W. Rangell neuvottelivat jo tammikuussa 1938 yhteistyömahdollisuuksista. Molemmat osapuolet nimesivät edustajat laatimaan yhteistyösopimusta. Sopimusluonnos koski olympia- ja maaotteluedustusta, paikallisia seuraotteluita ja yhteisiä juhlatilaisuuksien esityksiä.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Kun Suomi ja Helsinki saivat heinäkuussa 1938 tehdyllä päätöksellä kesäolympialaisten järjestämisoikeuden, SVUL:n ja TUL:n yhteistoiminta joutuivat uuteen vaiheeseen. Vaikka kisa-anominen oli puhtaasti porvarillinen saavutus, TUL ja koko vasemmisto tervehtivät kisojen saamista ilolla. Vasemmistolehdistökin suhtautui kisojen saamiseen myönteisesti. Syksyn 1938 aikana TUL:ssa käsiteltiin sopimusluonnosta, mutta helmikuussa 1939 se hylättiin TUL:ssä. Nyt tilanteen TUL:ssä ottivat haltuun demaripoliitikot ministeri Väinö Tannerin johdolla. Tannerin esiintymisen jälkeen TUL:n edustajat taipuivat yhteistyöhön, vaikka alun perin yhteistyöesitys oli hylätty. TUL ei suostunut kuitenkaan seurojen ja piirien välisiin yhteistyökilpailuihin, joka oli ollut alkuperäisessä ehdotuksessa.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Yhteistoimintaesityksen käsittely siirtyi nyt SVUL:n puolelle. SVUL:n puheenjohtaja Rangell suositteli yhteistyösopimuksen hyväksymistä TUL:n hyväksymässä muodossa. SVUL:n liittokokous hylkäsi "typistetyn ehdotuksen" huhtikuussa 1939. Tämän johdosta SVUL:n puheenjohtaja Rangell erosi. Rangell pyysi eroa myös Suomen olympiakomiteasta. Asia näytti ajautuneen umpikujaan. Näkyviin vastustajiin mediassa kuuluivat Suomen Urheilulehti ja Uusi Suomi. Niiden mielestä TUL:n vastahakoista apua ei tarvittu. Suomen Urheiulehti totesi, että yhteistoiminta ja olympiakisat oli sekoitettu toisiinsa aiheettomasti. Kekkosta ja Rangellia sekä heidän yhteistyöhalukkuuttaan TUL:n suuntaan urheilussa arvosteli erityisesti äärioikeisto eli IKL:n lehdistö. Heidän lehdistönsä mukaan TUL:n edustajien tilalle oli löydettävissä riittävästi urheilijoita.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL:n työvaliokunta tarttui tässä vaiheessa asiaan. Se ehdotti yhteistyötä TUL:n suuntaan vajaa viikko liittokokouksen jälkeen. Sen mukaan päätettiin ehdottaa TUL:lle, että se myötävaikuttaisi olympiakisojen järjestelyissä ja päästäisi jäseniään näihin kisoihin. SVUL:n neuvottelijoiona tilanteessa olivat Toivo Aro, Tauno Aarre ja Viktor Smeds. Ehdotuksen jälkeisenä päivänä 21. huhtikuuta 1939 TUL suostui yhteistyömalliin. Valintakilpailuja varten asetettaisiin erityinen toimikunta, jossa TUL olisi tasaveroinen SVUL:n kanssa. Rangellkin katsoi edellytysten näin muututtua voivansa jäädä SVUL:n ja olympiakisojen järjestelytoimikunnan johtoon.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL:n ja TUL:n yhteistoiminta käynnistettiin elokuussa 1939, jolloin luotiin erityinen yhteistyötoimikunta eri urheilualoja varten. Heinäkuussa oli aloitettu vastaava toiminta jo Suomen Palloliiton ja TUL:n välillä.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Elokuussa 1940 solmittu yhteistyösopimus SVUL:n, TUL:n, Palloliiton ja SFI:n välillä oli kestänyt sotavuodet. Sopimus takasi kaikkien keskusjärjestöjen urheilijoille oikeuden edustaa Suomea. Kansainvälisestä yhteistyöstä vastasivat kuitenkin erikoisliitot ml. SVUL:n silloiset 11 erikoisliittoa. Syyskuussa 1944 päättynyt jatkosota ja sen jälkeinen poliittisen tilanteen muuttuminen heijastui myös urheiluun. Marraskuussa 1944 rauhansopimuksen perusteella lopetetun suojeluskuntatoiminnan varoja ja omaisuuksia siirtyi SVUL:n alaiseen toimintaan, koska osa suojeluskuntien urheiluseuroista liittyi nimeä muuttaen SVUL:n alaisiin erikoisliittoihin. Lisäksi useita suojeluskuntatoiminnassa mukana olleita henkilöitä siirtyi SVUL:n työntekijöiksi muun muassa sen piiritoimintaan. Asia henkilöityi erityisesti sodan aikaisen pääministerin Jukka Rangellin tapauksessa. Rangell oli valittu kesäkuussa 1945 jatkamaan SVUL:n johdossa, mutta ajankohdan poliittinen paine pakotti Rangellin vetäytymään.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: TUL:nkin toiminta muuttui merkittävästi sodan jälkeen. Kommunistisen liikkeen tultua lailliseksi toimijaksi maanalaisen vaiheen jälkeen, sen kannattajat tulivat aktiivisti mukaan TUL:n toimintaan. TUL:n jäsenmäärän kasvu ja poliittisen vasemmiston kannatuksen kasvu aikaansaivat sen, että TUL irtisanoi syksyllä 1946 vuodesta 1940 voimassa olleen yhteistyösopimuksen. TUL:llä oli halu päästä vaikuttamaan SVUL:n alaisten erikoisliittojen siihen asti hoitamiin kansainvälisiin yhteyksiin. SVUL lajiliittoineen oli tilanteessa puolustuskannalla ja joutui antamaan myönnytyksiä TUL:lle. Maaliskuussa 1947 solmittu yhteistoimintasopimus toi keskusliittojen väliseksi uudeksi elimeksi yhteistoimintaneuvoston ja lajikohtaiseksi yhteistyövaliokunnat. Erikoisliittojen aiemmin hoitamat kansainvälisiä kilpailuja koskevat neuvottelut siirtyivät ao. lajikohtaisille valiokunnille. Osana yhteistyösopimusta sen alkuun kirjattiin osapuolien velvollisuus neuvotella myös valtakunnan liiton mahdollisuudesta. Yhteistyösopimus oli voimassa vuoden 1950 tammikuun puoliväliin saakka.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Kesä-heinäkuun vaihteessa 1947 järjestettiin 1. Suomen Suurkisat pääosapuolina SVUL ja Suomen Naisten Liikuntakasvatusliitto. Tapahtumaan osallistui yli 50 000 osanottajaa. Ulkopuolelle urheilujärjestöistä jäivät vain TUL ja Palloliitto. Tapahtuman järjestelytoimikunnan puheenjohtajana oli Akseli Kaskela ja pääsihteerinä Lauri Santala. Myöhemmin tarkasteltuna Suurkisat nähtiin suomalaisten 1950-luvun urheiluharrastukseen positiivisesti vaikuttaneena tapahtumana.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Äärivasemmiston, kommunistien ja kansandemokraattien, sisäpoliittisen aseman heiketessä kesän 1948 eduskuntavaalien seurauksena SVUL irtisanoi vuoden 1948 lopulla yhteistoimintasopimuksen. SVUL:n johtohenkilöt pitivät sitä "TUL:lle kohtuuttoman edullisena". SVUL puheenjohtajansa Karikosken ja varapuheenjohtajansa Kaskelan johdolla vaati uutta yhteistoimintasopimusta, jossa SVUL:n erikoisliitoilla olisi määräysvalta kansainvälisten suhteiden hoidossa. Urheilujärjestönäkin SVUL oli saanut painoarvoa, koska sen jäsenmäärä oli kasvanut lähes kolminkertaiseksi vuodesta 1944 vuoteen 1950 sen ollessa vuonna 1950 320 695. Samalla erikoisliittojen määrä oli kasvanut 11:stä 16:een. Sopimus saatiinkin Helsingin kaupunginjohtajien Eero Rydmanin ja Erik von Frenckellin toimiessa sovittelijoina. Kaupunginjohtajille asian ratkaisu oli tärkeä, koska Helsinki oli järjestämässä tulevia kesäolympialaisia heinäkuussa 1952. 20. helmikuuta 1950 allekirjoitettu sopimus palauttikin kansainvälisten suhteiden hoidon lajikohtaisilta yhteistoimintavaliokunnilta SVUL:n erikoisliitoille.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Helsingin kesäolympialaisiin SVUL suurimpana keskusjärjestönämme osallistui monella tavalla. Kisojen järjestelytoimikunnassa SVUL:n edustajia olivat Akseli Kaskela, Lauri Miettinen, Aaro Tynell ja Yrjö Valkama, joista Kaskela oli järjestelytoimikunnan I varapuheenjohtaja ja Valkama kisojen urheilujohtaja. Kisojen keskuskanslian päällikkö oli Kallio Kotkas. Niin kilpailujen valmistelutehtävissä kuin toimitsijoina oli SVUL:sta sen jäsenliitoista, piireistä ja seuroista yli puolet kokonaismäärästä.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Koko 1950-luvun julkisuudessa käytiin keskustelua Suomen urheilun eheyttämisestä eli valtakunnanliitosta. SVUL otti asian pysyvästi asialistalle. Valtakunnanliitto olisi ratkaissut kipeänä julkisuudessa olleen eri keskusliittoihin kuuluneiden urheilijoiden edustusoikeuden. SVUL esitti syksyllä 1952, että ""valtakunnan liitto voitaisiin muodostaa vain sekä taloudellisesti että järjestöllisesti itsenäisten erikoisliittojen pohjalta. Ratkaisuun olisi koetettaava saada mukaan myös kaikki keskusliittojen ulkopuolella olevat erikoisliitot, kuten Palloliitto."" SVUL:n sisällä muodostui valtakunnanliitolle kaksi linjaa, vahvan keskusliiton kannattajat ja vahvojen erikoisliittojen kannattajat. Edellistä kannatti uudelleen puheenjohtajaksi vuoden 1951 alusta valittu Jukka Rangell ja jälkimmäistä varapuheenjohtaja Kaskela. Asian ratkaisemista vauhdittivat myös kansainväliset lajiliitot ja Kansainvälinen olympiakomitea, jotka halusivat selkeyttä kansallisissa lajiliittotoimijoissa. Suomen tilanne näytti kansainvälisesti epäselvältä.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL:n johdossa puhkesi tammikuussa 1956 avoin poliittinen kriisi, kun joukko SVUL:lilaisia urheilujohtajia asettui julkisesti tukemaan Urho Kekkosen valintaa tasavallan presidentiksi. Tukijoihin kuuluivat muun muassa SVUL:n vuonna 1954 valittu puheenjohtaja Kauno Kleemola, SUL:n puheenjohtaja Reino Piirto, Painonnostoliiton puheenjohtaja Bruno Nyberg ja SUL:n liittovaltuuston puheenjohtaja Kalle Kaihari. Toukokuun 1956 liittokokouksessa paheksuttiin heidän antamaansa julkista tukea Kekkoselle. Sitä pidettiin ""urheiluväen keskuudessa harjoitettuna poliittisena propagandana"". Toisaalta varapuheenjohtaja Kaskela oli ollut kokoomuksen kansanedustajaehdokkaana. Kokouksessa syrjäytettiin Piirto SVUL:n varapuheenjohtajan paikalta ja korvattiin Kaskelalla. Tilanne ilmensi vastakkainasettelua, joka oli syntynyt suojeluskuntataustaisten kokoomussuntautuneiden ja Kekkosta tukevien maalaisliittoa lähellä olevien SVUL-johtajien välillä. Presidentiksi valittu Kekkonen suuttui kannattajiinsa kohdistuneesta ajojahdista niin syvästi, että palautti kaikki SVUL:lta saamansa kunniamerkit ja muut huomionosoitukset.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Valtakunnanliittoasia ei kuitenkaan edennyt SVUL:n ja TUL:n välisenä asiana, vaan aloitteen ottivat erikoisliitot – etunenässä itsenäinen Palloliitto. Tilanne ratkesi niin, että lähes kaikki TUL:n palloliiton sarjoissa yhteistyövaliokunnan sopimuksilla pelanneet jalkapalloseurat liittyivät Palloliton jäseniksi huhtikuussa 1955. Muiden SVUL:n erikoisliittojen, kuten SUL:n kanssa, päädyttiin kesälla 1955 yhteistoimintasopimukseen, jossa TUL:n yleisurheilujaosto liittyi SUL:n jäseneksi. Vastaavanlaisia sopimuksia tehtiin sitten muidenkin SVUL:n erikoisliittojen kanssa. Ratkaisut takasivat sen, että Suomen olympiajoukkueessa helmikuun 1956 Cortinan ja marras-joulukuun 1956 Melbournen kisoissa oli kaikkien keskusliittojen urheilijat käytettävissä.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: 1950-luvun lopulla oman värikkään vaiheensa toi TUL:n hajoaminen ja TUK:n syntyminen. Taustalla oli 1950-luvun TUL:n puheenjohtajan Väinö Leskisen vahva toiminta valtakunnan liiton synnyttämiseksi. Väinö Leskinen SDP:n keskeisenä poliitikkona oli mukana puolueen hajaantumisessa, jossa yhtenä ulottuvuutena oli useiden SDP-johtoisten seurojen ja urheilijoiden irtautuminen TUL:stä ja liittymisenä SVUL:n erikoisliittoihin kesästä 1956 alkaen. Näin entisiä seuroja oli SVUL:n lajiliittojen jäseninä ja TUL:n urheilujaostojen kautta SVUL:n lajiliittojen sarjoissa ja kilpailuissa. Tilanne ei tyydyttänyt TUL:ää, joka sanoi irti yhteistyösopimuksen SVUL:n lajiliittojen kanssa kesällä 1959. Irtisanomispäätös vauhditti TUK:n järjestöllistä virallistamista, joka tapahtui joulukuussa 1959.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Sopimukseton tilanne oli hankala sen vuoksi, että edessä oli olympiavuosi 1960 eli Squaw Valleyn talviolympialaiset ja Rooman kesäolympialaiset. Neuvotteluissa päästiin joulukuussa 1959 siihen, että TUL:n urheilijoita varten perustettiin "Olympia-60"-niminen seura, johon liittyvät olympiaehdokkaat ja seura edelleen tarvittaviin lajiliittoihin. Tämän mukaisesti Squaw Valleyn kisoissa kilpaili TUL:stä pikaluistelija Juhani Järvinen. SVUL:n lajiliittojen asenne tiukentui vielä, kun TUK perustettiin ja sen jäsenseurat liittyivät SVUL:n lajiliittoihin ja Palloliittoon. Rooman kisoja ajatellen lajiliitot vaativat, että Olympia-60 liittyy lajiliittoihin. TUL ei tätä hyväksynyt, vaan halusi katsastusten kautta olympialaisiin valitut liittyvän Olympia-60:n kautta lajiliittoon. Tilanne ajatui umpikujaan, koska yhteisiä katsastuksia ei saatu järjestettyä. SVUL:n lajiliitoista tiukinta linjaa vetivät paini puheenjohtajanaan Arvo Himberg ja voimistelu puheenjohtajanaan Erkki Palolampi. Entisenä urheilujohtajana presidentti Kekkonen pani arvovaltansa asian ratkaisemiseksi vielä kesällä 1960 kutsumalla SVUL:n johtajat sovintoneuvotteluun, mutta SVUL:n lajiliitot hylkäsivät presidentin sovintoesityksen.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Valtakunnanliittoajatusta kehitteli usea henkilö. SUL:n silloinen puheenjohtaja Reino Piirto toi ehdotuksensa Suomen Urheilun Keskusliitosta (SUK) käsittelyyn kesällä 1960. Sen mukaan seurat olisivat keskusjärjestöjensä alaisuudessa, mutta muu osa keskusliittoa olisi yhteinen. Asia raukesi lähinnä TUL:n kielteiseen kantaan., Syksyllä 1960 valtioneuvosto asetti urheilujärjestöistä kootun komitean puheenjohtajanaan Kauno Kleemola ratkaisemaan yhteistyömallia ja edustuskysymystä. Komitean työ oli tulokseton. SVUL:n uusi puheenjohtaja Kaskela teki SVUL:n puolella omia järjestelyjään jäsenliittojen ja uuden keskusjärjestön TUK:n kanssa. Lopputulos oli, että marraskuussa 1961 SVUL otti uuden nimen ""Suomen Valtakunnan Urheiluliitto"" kuvaamaan pitkän tähtäimen valtakunnanliittotavoitetta. Muutama ulkopuolella ollut lajiliitto liittyi samassa yhteydessä SVUL:ään, jonka jäsenliittomäärä nousi näin 20:een. Keväällä 1961 SVUL ja TUL pääsivät sopuun edustusurheilusta. Sen mukaan muodostui TUL:n osallistuminen SVUL:n lajiliittojen toimintaan ns. kilpailujäsenyysmallilla. Näin osapuolet olivat perääntyneet tiukoista asenteistaan, jotka vuonna 1959 olivat olleet vallalla. Lopullisesti yhteistyösopimus SVUL:n ja TUL:n välillä solmittiin kesäkuussa 1966.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Solmitun yhteistyösoimuksen jälkeen urheilun eheytysrintamalla vallitsi muutaman vuoden hiljaiselo. Kilpailuyhteistyö erikoisliittojen ja TUL:n kesken sujui melko hyvin. SVUL:n kanta valtakunnanliittoon oli selkeä ja muuttumaton. Aloitteita SVUL ei asiasta kuitenkaan tehnyt.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL:n asema keskeisimpänä keskusliittona ja toimijana tuli esille selvästi 1960-luvulla. Näkyvimpänä tapahtumana oli kesäkuussa 1966 järjestetyt III Suomen Suurkisat Helsingissä. Suurkisojen aikaan SVUL:ssa oli 36 lajiliittoa, 2 294 seuraa ja 609 450 jäsentä. SVUL:n rooli lajiliitojen kouluttajana oli tänä aikana saanut entistä suuremman roolin. Vuonna 1957 oli perustettu koulutustoimikunta ja vuonna 1967 koulutusosasto. Keskeinen koulutuspaikka oli SVUL:n omistama Suomen urheiluopisto Vierumäellä.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: 1960-luvun lopulla SUL:ssa eli SVUL:n suurimmassa lajiliitossa pohdittiin mahdollisuutta erota SVUL:sta ja toimia keskusjärjestöstä riippumattomana erikoisliittona kuten Suomen Palloliitto. Piiriorganisaation ylläpito tuli SUL:n sisäisessä arvioinnissa kriittiseksi ja kalliiksi kysymykseksi. Asia siis hylättiin. Tosin se tuli uudelleen esille 1970-luvun puolivälissä yleisurhelumme menestyksen päivinä Yrjö Kokon puheenjohtajakaudella. Asia nousi uudelleen esille vielä vuonna 1985 SUL:n silloisen toimitusjohtajan Rolf Haikkolan nostaessa asian vielä esille.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text:
Vasemmiston voitettua vuoden 1966 eduskuntavaalit uusi suuntaus asetti haasteita myös urheilujärjestöille. SVUL vahvana porvarillisena keskusjärjestönä joutui tässä kritiikin kohteeksi. Presidentti Kekkonen piti kuuluisaksi tulleen niin sanotun sporttipuheen Jyväskylän yliopistossa vuonna 1971. Siinä hän tarkasteli urheilun tilaa ja antoi isän kädestä:
Valtion urheiluneuvoston aloitteesta luotu toimikunta perusti vuoden 1971 alussa "urheilun keskusorganisaatiosuunnittelun neuvottelukunnan" (UNK), jonka puheenjohtajaksi kutsuttiin professori Paavo Seppänen. Alun perin UNK:n oli saatava työnsä valmiiksi vuoden 1971 loppuun mennessä, mutta aika osoittautui liian lyhyeksi. UNK julkisti ensimmäisen sopimusesityksen marraskuussa 1971 ja toisen joulukuussa 1972. Tavoitteeksi asetettu Suomen Urheilun Keskusjärjestö osoittautui mahdottomaksi toteuttaa. SVUL kannatti vahvaa keskusjärjestöä ja vastusti erikoisliittojen riippumattomuutta. Myönteisimmin Seppäsen malliin suhtautuivat TUK ja Suomen Palloliitto. TUL:ssä esiintyi sisäisiä mielipide-eroja, sillä kansandemokraatit torjuivat esitykset jyrkästi, sosiaalidemokraateissa osa puolesta ja osa vastaan sekä poliittisesti kansandemokraattien ja sosiaalidemokraattien välissä toimineet TPSL:n edustajat lopulta vastaan. Tämän jälkeen urheilupoliittista kokonaisratkaisua ei 1970-luvulla käsitelty, vaan TUL:n ja TUK:n yhdistymisneuvottelut olivat keskeisin toiminnan kohde. Ne päättyivät TUK:n seurojen liittymiseen TUL:oon vuosikymmenen lopussa.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL:n puheenjohtaja kauppaneuvos Jukka Uunilan aikana 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa yritettiin jälleen vakavasti SVUL:n ja TUL:n yhdistämistä. Eheytyksen lähtölaukauksen ampui Uunila SVUL:n liittokokouksessa 9. joulukuuta 1989. Sen mukaan ”suurimmat keskusjärjestöt SVUL ja TUL ryhtyvät välittömästi käymään keskusteluja yhden, kaikkia koskevan valtakunnallisen urheiluorganisaation perustamisesta.” Tästä käynnistynyt eheytymisprosessi kesti neljä vuotta aina 19. joulukuuta 1993 asti, jolloin SVUL:n liittokokous päätti organisaationsa alasajosta keskusliittona 31. maaliskuuta 1994 mennessä.,


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Yhdentymisen liikkeellelähtö vuosina 1990–1991 oli nihkeä. TUL ja sen silloinen puheenjohtaja Matti Ahde lähtivät siitä, että TUL jää elämään urheilun saralla. Ainoastaan kilpa- ja huippu-urheilu siirretään uuden yhteisen perustettavan järjestön vastuulle. Eheytymisen teki vielä mutkikkaammaksi vuoden 1992 aikana paljastuneet SVUL:n taloussotkut. Niissä leimautui erityisesti silloinen SVUL:n pääsihteeri Mauri Oksanen. SVUL:lle oli 1980-lopun kasinopelaamisessa syntynyt useamman sadan miljoonan velkataakka. SVUL:lla oli lopputilinpäätöksessään velkaa 350 miljoonaa markkaa.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Eheytymisessä oli ensi vaiheessa vuoden 1990 lopulla keskeisenä hahmona Carl-Olaf Homén, jonka johdolla saatiin ensimmäinen työryhmäehdotus uudesta yhteisestä keskusjärjestöstä. Toinen olennainen henkilö ehetystoiminnassa oli valtion liikuntaneuvoston puheenjohtaja valtioneuvos Harri Holkeri. Hän ilmoitti, että Suomen urheilun päällekkäisyydet pitää lakkauttaa. Välineenä hänellä oli ns. pyöreän pöydän neuvottelut. Tammikuussa 1992 otettiin pitkä askel uuteen yhteisöön. Silloin 86 valtionapua saavaa urheilujärjestöä allekirjoitti Holkerin esittelemän yhdentymisen aiesopimuksen. TUL ei halunnut osallistua neuvotteluihin, joissa suunniteltiin sen lakkauttamista tai yhdistämistä SVUL:ään. Lisäksi se halusi lisäselvyyttä SVUL:n taloussotkuista. Talousasioiden selvittämiseksi valtioneuvosto nimitti keväällä 1993 selvitysmieheksi Hiihtoliiton silloisen puheenjohtajan Eino Petäjäniemen. Sen mukaan Veikkauksen säästövaroista SVUL:n lajiliitot, Suomen urheiluopisto Vierumäellä ja TUL saivat yhteensä 27,9 miljoonaa markkaa. Näin SVUL vältti konkurssin., Urheilun uusi yhteisö "Suomen Liikunta ja Urheilu (SLU)" perustettiin 16. marraskuuta 1993. SVUL jäi uuden yhteisön ulkopuolelle ja päätti omassa liittokokouksessaan 19. joulukuuta 1993 aloittaa SVUL:n alasajon maaliskuun loppuun 1994 mennessä. Samassa tilaisuudessa pitkäaikainen SVUL:n puheenjohtaja Jukka Uunila luopui tehtävästään.


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: Nykyään SVUL toimii lähinnä paperijärjestönä, mutta se on kuitenkin edustettuna Suomen olympiakomitean valtuuskunnassa jäsenenään Martti Huhtamäki (varajäsenenä Timo Lehmuskoski).


title: Suomen Valtakunnan Urheiluliitto

text: SVUL:n elo oli jatkuvaa kasvua. Kovinta kasvuaikaa oli 1960-luku, jolloin vuosikymmenen alussa erikoisliittoja oli SVUL:n jäsenenä 17 ja vuosikymmenen lopussa 37. Suurimmillaan erikoisliittojen jäsenmäärä on ollut 54. Seurojen määrä alun 17:stä kasvoi huimaa vauhtia. 2 000 seuran raja meni rikki vuonna 1966, josta määrä tuplaantui vielä 1990-luvulle tultaessa.


title: Ana Fidelia Quirot

text: Ana Fidelia Quirot (s. 23. maaliskuuta 1963 Palma Soriano) on kuubalainen entinen 800 metrin juoksija.


title: Ana Fidelia Quirot

text: Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Rooman MM-kisoissa 1987, Quirot sijoittui neljänneksi. Vuoden 1989 yleisurheilun maailmancupissa Barcelonassa hän voitti 800 metrin matkan. Tokion MM-kisoissa 1991 hän saavutti hopeaa neuvostoliittolaisen Lilija Nurutdinovan takana. Seuraavana vuonna Barcelonan olympialaisissa hän saavutti pronssia.


title: Ana Fidelia Quirot

text: Tammikuussa 1993 Quirot oli raskaana, kun pesukoneen räjähdys hänen kotonaan aiheutti hänelle vakavia palovammoja ja ennenaikaisen synnytyksen. Keskosena syntynyt lapsi kuoli muutaman päivän kuluttua. Onnettomuudesta jäi Quirotille pysyviä arpia muun muassa kasvoihin.


title: Ana Fidelia Quirot

text: Quirot palasi kuitenkin kilparadoille kauden 1993 loppupuolella ja saavutti Keski-Amerikan kisoissa hopeaa surinamelaisen Letitia Vriesden takana. Göteborgin MM-kisoissa 1995 Quirot saavutti viimein kultamitalin. Seuraavana vuonna Atlantan olympiakisoissa hän jäi hopealle kultamitalin mentyä Venäjän Svetlana Masterkovalle. Ateenan MM-kisoissa 1997 Quirot puolusti menestyksekkäästi MM-kultaansa.


title: Ana Fidelia Quirot

text: Quirotin ennätykseksi jäi Barcelonan maailmancupissa 1989 juostu 1.54,44, mikä on yhä kaikkien aikojen maailmantilaston neljänneksi paras aika. 400 metriä Quirot on juossut aikaan 49,61.


title: Amerikan Psyko

text: Amerikan Psyko () on Bret Easton Ellisin vuonna 1991 kirjoittama romaani. Kirja on ensimmäisessä persoonassa kirjoitettu fiktiivinen tarina rikkaasta newyorkilaisesta nuorukaisesta, joka päivisin viettää laatuaikaa New Yorkin yläluokkaan kuuluvien ystäviensä seurassa ja öisin ruokkii pakkomielteistä tahtoaan tappaa ihmisiä.


title: Amerikan Psyko

text: "Amerikan Psykon" väkivallan kuvaaminen herätti ilmestymisaikanaan runsaasti kielteistä julkisuutta. Monet kirjan murhakohtauksista sisältävät silpomista, jopa naisen sukupuolielinten silpomista, minkä lisäksi kirjan päähenkilö myös valmistaa ruuaksi tappamiensa ihmisten ruumiita. Kirjan ilmestyminen yritettiin tämän vuoksi estää Yhdysvalloissa, minkä lisäksi sen myyminen on satunnaisesti ollut kiellettyä Saksassa vuosien 1995–1999 välillä. Australiassa kirjaa saa myydä vain yli 18-vuotiaille muoviin käärittynä.


title: Amerikan Psyko

text: Kirjasta on tehty myös elokuva "Amerikan psyko" vuonna 2000.


title: Amerikan Psyko

text: Kirjan tapahtumapaikkana toimii Manhattan New Yorkissa, ja sen tapahtuma-aika alkaa vuoden 1987 aprillipäivästä vuoteen 1989. Sen päähenkilönä toimii nuori, mutta varakas pankkiiri Patrick Bateman. Tarinan edetessä 26-vuotias Patrick kertoo jokapäiväisistä toimistaan, aina kuulumisesta New Yorkin yläluokan eliittiin hänen yöaikaan suorittamiinsa raakoihin murhiin asti.


title: Amerikan Psyko

text: Ensimmäinen kolmannes kirjasta ei sisällä väkivaltaa, vaan se käsittelee Batemanin tyypillisiä perjantai-iltoja, jotka hän viettää ystäviensä seurassa kierrellen yöklubeissa, käyttäen kokaiinia ja alkoholia, kritisoiden ympärillä olevien ihmisten vaatetusta, vaihdellen muotisuosituksia ja keskustellen asialliseen etikettiin liittyvistä asioista.


title: Amerikan Psyko

text: Toisen kolmanneksen alkaessa Patrick alkaa kuvailla päivittäisiä harrastuksiaan ravintoloiden pöytävarauksien suorittamisesta ja videokasettien vuokraamisesta ihmisten kiduttamiseen ja tappamiseen. Kirjassa Batemanin tajunta katkeilee aika-ajoin luvuilla, joissa Bateman puhuttelee kirjan lukijaa kritisoiden 1980-luvun muusikoita, kuten Genesistä, Huey Lewis and the Newsia tai Whitney Houstonia.


title: Amerikan Psyko

text: Tarinan edetessä Batemanin ote todellisuudesta tuntuu hajoavan ja hänen murhistaan alkaa tulla yhä väkivaltaisempia ja monimutkaisempia, jolloin ne vaihtelevat yksinkertaisista väkivallan tuotoksista kidutuksiin, raiskauksiin, uhrien silpomiseen, kannibalismiin ja nekrofiliaan. Hän alkaa satunnaisesti vitsailla sarjamurhaajista tavallisissa keskusteluissa ja tunnustaa murhiaan työkavereilleen, jotka useimmiten ajattelevat sen olevan vain taas uusi esimerkki Batemanin sairaasta huumorintajusta.


title: Amerikan Psyko

text: Patrickin vainoharhaisuus saa hänet esimerkiksi näkemään aamiaismuron haastateltuna keskusteluohjelmassa, ihmisenmuotoisen puiston penkin vakoilemassa häntä ja demonisen pankkiautomaatin käskemässä häntä tappamaan kissoja. Nämä tapahtumat demonstroivat hyvin Patrickin mielentilaa ja ne myös luovat mietteen siitä, tekikö Bateman näitä murhia ollenkaan ja oliko hän hullu alun alkaenkaan.


title: Eros (traktori)

text: Eros oli Harry Fergusonin 1917 kehittämä autotraktori, missä Fordin auton T-malli muutettiin traktoriksi siten, että aura kiinnitettiin vetolaitteen perään kiinteästi auranvetäjien tapaan eikä sitä näin ollen olisi enää tarvinnut vetää traktorin perässä koukusta niin kuin Fordson F-traktorissa. Eroksia ei valmistettu monta kappaletta, mutta 1930-luvulla Harry Ferguson kehitti vedettävälle auralle toisenlaisen vaihtoehdon, Ferguson Systemin, joka merkitsi kolmipistekiinnitystä työkoneille, myös auralle, traktorin perään. Näin monien työkoneiden osalta voitiin luopua hinaamisesta.


title: Lilija Nurutdinova

text: Lilija Foatovna Nurutdinova (s. 15. joulukuuta 1963) on venäläinen entinen 800 metrin juoksija. Aktiiviaikanaan hän edusti Neuvostoliittoa ja "IVY:n joukkuetta".


title: Lilija Nurutdinova

text: Tataari Nurutdinova saavutti 1990 Splitin EM-kisoissa pronssimitalin 800 metrillä. Seuraavana vuonna 1991 MM-kisoissa Tokiossa hän voitti matkalla kultaa ajalla 1.57,50. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän johti kilpailua vielä ensimmäisen kierroksen jälkeen, mutta jäi lopulta niukasti hopealle kultamitalin mentyä Alankomaiden Ellen van Langenille. Samoissa kisoissa hän sai kuitenkin kultamitalin 4 x 400 metrin viestistä hänen juostua IVY:n joukkueessa alkuerissä.


title: Lilija Nurutdinova

text: Nurutdinovan ennätys 800 metrillä on Barcelonan olympialaisissa juostu 1.55,99. 400 metriä hän on juossut aikaan 51,34.


title: Ferguson Black

text: Ferguson Black oli Harry Fergusonin 1935 valmistuttama maataloustraktori, jossa oli Ferguson System-kolmipistenostolaite, joka mahdollisti sen, ettei traktorin tarvinnyt enää hinata työkoneita, vaan jopa aurat saatettiin kytkeä traktorin kolmipistenostolaitteeseen siten, että sen nostaminen ja laskeminen tapahtuivat hydraulisesti. Laitteesta tuli ensiksi lisälaite muihin traktoreihin, mutta lopulta siitä tuli yleinen vaatimus.


title: Ferguson Black

text: Ferguson Black johti David Brownin ja Harry Fergusonin yhteistyöhön ja Ferguson-Brown-traktoreihin.


title: Sami Sandell

text: Sami-Petteri Sandell (s. 1. maaliskuuta 1987 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National Leaguen HC Davosissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja toimii joukkueen varakapteenina.


title: Sami Sandell

text: Sandell on Nokian Pyryn kasvatti, josta hän siirtyi Tampereen Ilvekseen. Hän voitti joukkueessa C-nuorten SM-hopeaa vuonna 2003. WHL-joukkue Brandon Wheat Kings varasi Sandellin Ilveksen B-nuorista kymmenentenä pelaajana . Hän vietti siellä vuodet 2004–2006 ja valittiin jälkimmäisen kautensa 2005–2006 päätteeksi joukkueen kehittyneimmäksi pelaajaksi.


title: Sami Sandell

text: Kaudeksi 2006–2007 Sandell palasi Ilvekseen tehdessään kolmivuotisen sen SM-liigajoukkueen kanssa huhtikuussa 2006. Hänen tulokaskautensa toi 50 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 3+7=10. Sandell oli Jokereiden Roni Anderssonin kanssa SM-liigan runkosarjan viidenneksi tehokkain tulokaspelaaja. Hänen liigauransa avausmaali syntyi kauden neljännessä ottelussa 21. syyskuuta 2006 vieraissa Saimaan Palloa vastaan. Sandell pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kahden Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Toisella kaudellaan 2007–2008 hän oli pudotuspeleissä Miikka Männikön jälkeen tehoilla 1+5=6 Ilveksen toiseksi paras pistemies Vesa Viitakosken ja Sami Torkin kanssa.


title: Sami Sandell

text: Kesken kolmannen Ilves-kautensa 2008–2009 Sandell siirtyi lokakuussa 2008 Espoo Bluesiin vaihdossa Matti Uusivirtaan. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Mestarien liigassa. Sandell oli kauden jälkeen vapaana agenttina syyskuuhun 2009 saakka, jolloin hän aloitti kauden 2009–2010 ottelukohtaisella sopimuksella Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Sandell pelasi siellä 17 ottelua sekä yhden SM-liigaottelun verran lainalla Ilveksessä, kunnes hän siirtyi joulukuussa 2009 loppukaudeksi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IF Troja-Ljungbyyn.


title: Sami Sandell

text: Huhtikuussa 2010 Sandell teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Troja-Ljungbyn kanssa. Hän oli kaudella 2010–2011 tehoilla 18+29=47 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Mattias Perssonin kanssa. HockeyAllsvenskanin pistepörssissä Sandell sijoittui kahdeksanneksi Mora IK:n Mikael Zettergrenin kanssa ja syöttöpörssissä kuudenneksi Växjö Lakersin Steve Savianon kanssa.


title: Sami Sandell

text: Kaudeksi 2011–2012 Sandell siirtyi Troja-Ljungbystä tutun tutkaparinsa Mattias Perssonin kanssa kaksivuotisella sopimuksella Elitserien-joukkue Luleå HF:ään. Hän oli kymmenellä osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Simon Hjalmarssonin ja Johan Harjun jälkeen. Sandellin kausi päättyi kuitenkin jo helmikuussa 2012 41 runkosarjaottelun jälkeen polvivammaan. Myös kausi 2012–2013 hänellä jäi rikkonaiseksi loukkaantumisten takia. Sandell voitti Luulajassa European Trophyn mestaruuden ja kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa.


title: Sami Sandell

text: Sandell palasi kaudeksi 2013–2014 1+1-vuotisella sopimuksella Ilvekseen. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli tehoilla 12+21=33 Ilveksen toiseksi paras pistemies Kai Kantolan kanssa. Helmikuussa 2014 Sandell teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudeksi 2014–2015 hänet nimettiin Ilveksen kapteeniksi. Sandell oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 15+26=41.


title: Sami Sandell

text: Kaudella 2015–2016 Sandell ehti pelata vain kahdeksan ottelua, kunnes hänen kautensa todettiin leikkaushoitoa vaatineen polvivamman vuoksi päättyneeksi lokakuussa 2015. Sandellilla ja koeajan jälkeen ilman sopimusta jääneellä Dane Byersilla oli parempi teholukema (+5), kuin kenelläkään muulla Ilveksen pelaajalla kauden päätteeksi. Helmikuussa 2016 Sandell teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2016–2017 hän jatkaa Ilveksen varakapteenina. Sandellin kausi päättyi kuitenkin jälleen kahdeksanteen otteluun leikkaushoitoa vaatineen polvivamman takia.


title: Sami Sandell

text: Sandellille kausi 2017–2018 osoittautui taas suhteellisen ehjäksi ja hän voitti Ilveksen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehtyään SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+32=48, joilla Sandell sijoittui koko SM-liigan pistepörssissä kymmenenneksi. Helmikuussa 2018 hän teki liigauransa kuukausikohtaisen piste-ennätyksensä tehtyään kahdeksassa ottelussa 14 tehopistettä. Sandell valittiin SM-liigan helmikuun kuukauden pelaajaksi. Hän oli kauden päätteeksi ehdolla SM-liigan herrasmiespelaajalle myönnettävän Raimo Kilpiö -palkinnon voittajaksi, mutta palkinnon vei lopulta kuitenkin JYPin Jarkko Immonen.


title: Sami Sandell

text: Heinäkuussa 2018 Sandell siirtyi try-outille Sveitsin National Leaguen HC Davosiin. Elokuussa hän sai joukkueeseen kauden 2018–2019 kattavan jatkosopimuksen.


title: Sami Sandell

text: Sandell pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007. Suomen A-maajoukkueessa hän on pelannut seitsemän ottelua tehopistein 2+4=6. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 31-vuotiaana Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2018 Turun Marli Areenalla Valko-Venäjää vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Sandell teki kolmannessa ottelussaan 11. huhtikuuta 2018 Riiassa Latviaa vastaan. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Eemeli Suomen tekemään maaliin. Sandell keräsi ottelusa teholukeman +3. Hän putosi lopulta Sweden Hockey Gamesissa pelattujen viimeisten valmistavien otteluiden aikana vuoden 2018 lopullisesta MM-kisajoukkueesta.


title: Sami Sandell

text: Sandell on pelannut myös 12 poikien maaottelua.


title: Sami Sandell

text: Sandellin isosisko on koripalloilija Nina Hyvärinen.


title: Burns ja Allen

text: Burns ja Allen oli yhdysvaltalainen koomikko- ja näyttelijäpari, joka koostui avioparista George Burns ja Gracie Allen. Heidät tunnetaan parhaiten esiintymisistään radiossa.


title: Burns ja Allen

text: Burns ja Allen tekivät ensiesiintymisensä radiossa BBC:llä vuonna 1929, ollessaan kiertuematkalla Englannissa. Palattuaan Yhdysvaltoihin he liittyivät mukaan "The Guy Lombardo Show"hun, joka vuonna 1934 sai uudeksi nimekseen sarjan tähdeksi nousseen Gracie Allenin mukaan "The Adventures of Gracie".


title: Burns ja Allen

text: Vuonna 1942 pari sai oman radiotilannekomediansa "The Burns & Allen Show". Vuonna 1950 se siirtyi televisioon, jossa sitä esitettiin vuoteen 1958 asti.


title: Burns ja Allen

text: "Burns ja Allen" -esiintyjäpari pääsi Radio Hall of Fameen vuonna 1994.


title: Francisco Yeste

text: Fransisco Javier Yeste Navarro (s. 6. joulukuuta 1979 Bilbao, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.


title: Francisco Yeste

text: Tavallisesti Yesten paikka on hyökkäävänä keskikenttäpelaajana, ja hän käyttää tälle paikalle ominaista paitanumeroa 10. Kauden 2004–2005 näyttöjen perusteella Yeste sai kutsun Espanjan maajoukkueeseen, mutta ei pelannut joukkueessa otteluakaan.


title: Francisco Yeste

text: 19. kesäkuuta 2010 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Al Waslin kanssa.


title: Föhr

text: Föhr voi tarkoittaa:


title: Spirogyra

text: Spirogyra oli 1970-luvulla toiminut, vuonna 1969 perustettu brittiläinen progressiivinen folkrock-yhtye. Yhtye julkaisi yhteensä kolme albumia, joiden jälkeen vuonna 1974 se virallisesti hajosi.


title: Spirogyra

text: Tietystä kotimaansa progressiivisen rockin piireissä saavutetusta kulttimaineesta huolimatta Spirogyran kolme albumia, ja erityisesti viimeinen, vuoden 1973 "Bells, Boots and Shamblesia", ovat melko lailla keräilyharvinaisuuksia, johtuen lähinnä yhtyeen lyhyestä eliniästä. Yhtyeen vuoden 1971 debyyttialbumi "St. Radigunds", joka on nimetty yhtyeen jäsenten opiskeluaikojen asunnon kadun mukaan, saavutti jonkinasteista mainetta Britanniassa, kuten myös seuraavana vuonna julkaistu "Old Boot Wine" -albumi.


title: Spirogyra

text: Ruotsalaisen progressiivisen metalliyhtye Opethin laulajakitaristi Mikael Åkerfeldt on maininnut alankomaalaisen FaceCulture.nl-verkkosivuston vuonna 2006 tekemässä haastattelussa omistavansa kaikki Spirogyran albumit.


title: Ašera

text: Ašera on seemiläinen äitijumala, jota palvottiin laajalti Syyrian ja Palestiinan alueella. Ašera on Dagonin puoliso ja Baalin äiti. Ašera esiintyy lukuisissa muinaisissa kirjoituksissa, kuten akkadinkielisissä teksteissä nimillä Ašratum/Ašratu ja heettiläisissä lähteissä nimillä Ašerdu/Ašertu. Ašeraa pidetään yleensä samana jumalana kuin ugaritilaista (kanaanilaista) ʼAṯirat-jumalatarta, ja ugaritilaisissa lähteissä hänen puolisonsa oli Ēl.


title: U-vene

text: U-vene, () eli "U-Boot" () on Saksan laivaston sukellusvene. Myös englanninkielinen muoto lyhenteestä, "U-boat", tarkoittaa saksalaista sotilassukellusvenettä, varsinkin ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikaista (myös Itävallan sotilassukellusvenettä ensimmäisessä maailmansodassa). Saksalaisten sukellusveneiden luokituksen tunnuksena oli kummassakin maailmansodassa yleensä U ja numero väliviivalla tai ilman.


title: U-vene

text: Saksan laivaston sukellusveneiden tärkein tehtävä kummassakin maailmansodassa oli taloudellinen sodankäynti: merireittien tehokas laivastosaarto ja huoltokuljetusten perillepääsyn estäminen.


title: U-vene

text: Ensimmäinen sukellusvene Saksassa oli keksijä ja insinööri Wilhelm Bauerin vuonna 1850 Saksan laivastolle suunnittelema "Brandtaucher". Schweffel & Howaldt rakensi sen Kielin telakallaan. Vuonna 1905 Saksan laivastolle rakennettiin Karp-luokan sukellusvene, joka nimettiin "U1":ksi. Siinä oli kaksinkertainen runko, Kortingin petrolimoottori ja yksi torpedoputki. Puolet suuremmassa "U2":ssa oli kaksi torpedoputkea. Dieselmoottori tuli Slaivaston sukellusveneisiin vasta U19-luokan myötä 1912–1913. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Saksalla oli 48 sukellusvenettä palveluskäytössä tai rakenteilla. Sukellusveneluokkia oli 13 erilaista.


title: U-vene

text:
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Saksalla oli palveluksessa 29 sukellusvenettä. Sodan kymmenen ensimmäisen viikon aikana ne upottivat viisi brittiläistä risteilijää. Sodan ensimmäisten kuukausien aikana kauppalaivaston vastaisessa sukellusvenesodankäynnissä noudatettiin vihollislaivoja ja niiden miehistöjä koskevia ”sotasaalissääntöjä”.
"U17" upotti 20. lokakuuta 1914 ensimmäisen kauppalaivan, norjalaisen "SS Glitran". Pintakaapparien käyttö osoittautui tehottomaksi kauppalaivoja vastaan ja Saksan keisari Vilhelm II julistikin 4. helmikuuta 1915 sotavyöhykkeen Britteinsaarten ympärille. Toimenpidettä perusteltiin vastauksena brittien miinakentille ja laivastosaarroille. Saksalaisten sukellusveneiden kapteeneille annettujen ohjeiden mukaan kauppalaivoja, myös liittoutumattomia, sai upottaa varoittamatta. Yhdysvaltain hallitus julisti pitävänsä saksalaisia vastuussa mahdollisista yhdysvaltalaisista hengistä.


title: U-vene

text: "U-20" upotti 7. toukokuuta 1915 linjalaiva "RMS Lusitanian" yhdellä torpedolla. 1 198 ihmistä sai surmansa, heistä 128 Yhdysvaltain kansalaista. Tapaus järkytti suuresti ympärysvaltoja ja heidän tukijoitaan sillä aseetonta kauppalaivaa vastaan hyökättiin varoittamatta. Laivan lastikirjan mukaan "Lusitania" kuljetti sotilastarvikkeita. Lisätutkimusten jälkeen on osoitettu, että "Lusitania" kuljetti ammuksia ympärysvaltain joukoille. Tuohon aikaan asiasta ei kuitenkaan tiedetty ja "Lusitaniaa" erehdyttiin pitämään joukkojenkuljetusaluksena. Vasta "Sussexin" upottaminen aiheutti laajemman reaktion Yhdysvalloissa.


title: U-vene

text: Yhdysvaltain ensimmäinen reaktio "Lusitanian" upottamineen oli diplomaattisuhteiden katkaisulla uhkaaminen, mikä sai saksalaiset asettamaan jälleen rajoituksia sukellusvenesodalleen. Tämä kuitenkin heikensi sukellusveneiden käytön tehokkuutta, mikä sai saksalaiset hakemaan merisodankäynnissä ratkaisua pinta-aluslaivaston käytöllä. Tämä strategia huipentui Skagerrakin taisteluun.


title: U-vene

text: Vaikka saksalaiset väittivät voittaneensa Skagerrakissa brittien Grand Fleet säilytti johtavan asemansa merellä. Saksalaiset katsoivat olevansa pakotettuja ryhtymään jälleen tehokkaaseen sukellusvenesotaan kauppalaivoja vastaan. Vara-amiraali Reinhard Scheer, Saksan syvän meren laivaston komentaja, kannatti rajoittamatonta sukellusvenesotaa vakuuttuneena siitä, että huoltokuljetusten suuret menetykset pakottaisivat Britannian hakeutumaan varhaisiin rauhanneuvotteluihin ennen kuin Yhdysvallat ehtisi reagoida tehokkaasti.


title: U-vene

text: Saksan tehostunut sukellusvenekampanja osoittautui tehokkaaksi: lokakuun 1916 ja tammikuun 1917 välisenä aikana upotettiin 1,4 miljoonaa tonnia huoltokuljetuksia. Tästä huolimatta poliittinen tilanne vaati entistä suurempaa painetta ja Saksa ilmoitti 31. tammikuuta 1917, että sukellusveneet ryhtyisivät 1. helmikuuta lähtien rajoittamattomaan sukellusvenesotaan. 17. maaliskuuta saksalaiset sukellusveneet upottivat kolme yhdysvaltalaista kauppa-alusta ja Yhdysvallat julisti sodan Saksalle huhtikuussa 1917.


title: U-vene

text: Lopulta Saksan strategia epäonnistui tuhoamaan riittävässä määrin ympärysvaltojen merikuljetuksia, mikä johtui pääasiassa saattuejärjestelmän käyttöönotosta, ennen kuin Yhdysvaltain miesvoima ja materiaaliapu saapui Ranskaan. Sodan päättymisen suurimpana syynä oli yhdysvaltalaisen armeijan reservit, mikä aihetti Saksan armeijan romahduksen. Aselepo astui voimaan 11. marraskuuta 1918 ja kaikki jäljelle jääneet saksalaiset sukellusveneet antautuivat. 360:stä rakennetusta sukellusveneestä menetettiin 178, mutta toisaalta 11 miljoonaa tonnia kuljetuksia oli saatu upotettua.


title: U-vene

text: Pariisin rauhankonferenssin 1919 osana Versailles’n rauhansopimusta rajoitti Saksan laivaston kokoa ja kielsi sukellusveneiden rakentamisen. Sopimusta kuitenkin kierrettiin: sukellusveneiden suunnittelutoimisto Ingenieurskantoor voor Scheepsbouw perustettiin Alankomaihin ja torpedoiden käytön tutkimusohjelma käynnistettiin Ruotsissa. Ennen toisen maailmansodan syttymistä Saksa ryhtyi rakentamaan sukellusveneitä ja kouluttamaan miehistöjä. Nämä toimenpiteet piilotettiin muun muassa tutkimukseksi. Kun asia paljastui, Britannia ja Saksa pyrkivät sopimaan kahdenvälisellä laivastosopimuksella 18. kesäkuuta 1935 pariteetista sukellusveneiden suhteen. Toisen maailmansodan alkaessa Saksalla oli 65 sukellusvenettä, joista 21 oli merellä valmiina sotaan.


title: U-vene

text: Toisen maailmansodan aikana sukellusvenesota oli koko sodan ajan kestäneen Atlantin taistelun tärkein osatekijä. Saksalla oli sodan suurin sukellusvenelaivasto, sillä Versailles’n rauhansopimus oli rajoittanut Saksan pintalaivaston kuuteen taistelulaivaan (kukin alle 10 000 tonnia), kuuteen risteilijään ja 12 hävittäjään. Pääministeri Winston Churchillin mukaan ”ainoa tekijä joka todella pelotti minua sodan aikana oli sukellusveneuhka”.


title: U-vene

text: Sodan ensivaiheen aikana saksalaiset sukellusveneet olivat äärimmäisen tehokkaita tuhoamaan liittoutuneiden huoltokuljetuksia varsinkin kanadalaisten ja brittien saattueita suojelevien saattoalusten toimialueiden välissä sijaitsevalla suojaamattomalla merialueella. Kun Yhdysvallat liittyi sotaan, saksalaisten sukellusveneiden toimialue ulottui Yhdysvaltain ja Kanadan Atlantin puoleiselta rannikolta Meksikonlahdelle sekä Arktiselta alueelta Afrikan länsi- ja etelärannikolle ja idässä jopa Penangiin asti Malesiassa. On huhuttu että yksi sukellusvene pääsi jopa Galveston Bayhin asti Texasissa. Koska vedenalaisessa sukelluksessa akut rajoittivat suuresti sukellusveneen nopeutta ja toimintamatkaa, sukellusveneet joutuivat kulkemaan suurimman osan ajasta pinnassa dieselmoottoreilla sukeltaen ainoastaan hyökkäyksen aikana tai harvinaisissa päiväsaikaisissa torpedoiskuissa. Sodan ensimmäisten vuosien aikana saksalaisten sukellusveneiden yleisin tapa hyökätä oli pimeällä ja pinnalla. Tätä ajanjaksoa, ennen kuin liittoutuneet kehittivät todella tehokkaat sukellusveneentorjuntamenetelmät, saksalaiset sukellusvenemiehet sanoivat myöhemmin ”onnelliseksi ajaksi” ().


title: U-vene

text:
Saksalainen sukellusvene oli ensisijaisesti sen pääaseen, torpedon, laukaisualusta, vaikka myös miinoja laskettiin. Sodan päättyessä lähes 3 000 liittoutuneiden alusta (175 sotalaivaa, loput kauppa-aluksia) oli upotettu saksalaisten sukellusveneiden torpedoimana. Sodan alkuaikojen torpedot kulkivat suoraan, toisin kuin sodan loppuaikojen kohteeseen ohjautuvat ja tiettyjä kulkukuvioita toistavat torpedot. Sytyttimestä riippuen torpedot räjähtivät joko osumasta kohteeseen tai kohteen magneettikentän läheisyydessä (muutaman metrin etäisyys). Magneettisia sytyttimiä käytettäessä oli erityisen tehokasta asettaa torpedon kulkusyvyys hieman kohteen köliä suuremmaksi, jolloin kohteen kölin alapuolella tapahtuva torpedon räjähdys aiheuttaisi paineaallon ja laiva katkeaisi keskeltä kahtia. Tällä tavalla jopa suurikokoinen tai raskaasti panssaroitu alus voitaisiin upottaa tai saattaa toimintakyvyttömäksi yhdellä hyvin kohdistetulla osumalla. Käytännössä sodan varhaiskauden torpedon kulkusyvyydestä huolehtiva laitteisto ja magneettisytytin olivat erittäin epäluotettavia.
Torpedot kulkivat usein väärällä syvyydellä, räjähtivät ennenaikaisesti tai eivät räjähtäneet ollenkaan. Tämä oli erityisen ilmeistä operaatio Weserübungin aikana, jolloin saksalaisten sukellusveneiden vialliset torpedot eivät pystyneet aiheuttamaan brittien aluksille tuhoja. Viat johtuivat pääasiassa torpedojen valmistuksen aikaisesta puutteellisesta testauksesta. Magneettisyttimeen vaikutti myös Maan magneettikenttä – korkeimmilla leveyspiireillä suhteessa enemmän. Magneettisytyttimiä kehitettiin ja lopulta torpedojen kulkusyvyydenpito-ongelmat ratkaistiin vuoden 1942 alussa.


title: U-vene

text: Myöhemmin saksalaiset kehittivät maalihakuisen akustisen torpedon, GTes eli Zaunkönig T-5 (”peukaloinen”), brittien koodi GNAT (German Navy Acoustic Torpedo). Sähkömoottoria käyttävän torpedon tehokas kantama oli 5 700 metriä nopeuden ollessa 24 solmua (44 km/h). Sen pääasiallisena kohteena olivat saattueiden suoja-alukset. Torpedo oli suunniteltu kulkemaan 400 metriä suoraan, minkä jälkeen se suuntaisi voimakkainta äänilähdettä kohti. Ainakin kahden saksalaisen sukellusveneen ("U-972" joulukuussa 1943 ja "U-377" tammikuussa 1944) tiedetään joutuneen omien akustisten torpedojensa upottamiksi. Toisinaan myös tavalliset torpedot olivat vaarallisia omalle sukellusveneelleen laukaisun jälkeen. Akustiset torpedot olivat tehokkaita vain aluksia vastaan, joiden nopeus oli yli 15 solmua (28 km/h). Liittoutuneet häiritsivät myöhemmin akustistia torpedoja hinaamalla aluksen perässä normaalia aluksen ääntä voimakkaampia ääntä tuottavia laitteita (Foxer, FXR, CAT ja Fanfare).


title: U-vene

text: Saksalaiset sukellusveneet ottivat myös käyttöön ”mutkittelukuvioita” kulkevia torpedoita, jotka kulkivat määrätyn etäisyyden päähän ja kulkivat sen jälkeen joko ympyränmuotoista tai tikapuunmuotoista reittiä. Laivastosaattuetta kohti ammuttaessa mutkittelukuvio lisäsi torpedon osumistodennäköisyyttä mikäli esisijaiseen maaliin ei osuttu.


title: U-vene

text: Sodan aikana Kriegsmarine tuotti useita erilaisia sukellusvenetyyppejä teknologian kehittyessä. Huomattavimpia niistä on tyyppi VII (varsinkin VIIC) ja ylivoimaisesti kaikkein eniten valmistettuna. Tyyppi IX:n sukellusveneet olivat suurempia ja erityisesti suunniteltuja kaukopartiointiin, eräät kulkivat jopa Japaniin saakka. Tyyppi XXI:n ”Elektrobootin” myötä saksalaiset suunnittelijat ymmärsivät sukellusveneen tarvitsevan sukelluskykyään hengissäsäilyäkseen ja upotustehtäväänsä varten. Tyyppi XXI:ssä oli vallankumouksellinen virtaviivaistettu runkorakenne ja suurikokoista akkua käyttävä voimansiirtojärjestelmä, mikä antoi sille kyvyn kulkea sukelluksissa pitkiä aikoja ja saavuttaa entistä suurempi nopeus sukelluksissa.


title: U-vene

text: Sodan aikana liittoutuneiden ja Kriegsmarinen välillä käytiin jatkuvaa varustelukilpailua varsinkin merikohteiden havaitsemisessa ja havaitsemisen ehkäisyssä. Kaikuluotain (SONAR, briteillä nimitys ASDIC) mahdollisti liittoutuneiden sotalaivojen havaita vedenalaiset sukellusveneet (ja päinvastoin) yli näköetäisyyden päästä mutta ei ollut tehokas pinnalla kulkevaa alusta vastaan; täten sodan alkuvaiheessa yöllä tai huonossa säässä sukellusvene oli paremmassa turvassa pinnalla kuin pinnan alla. Tutkatekniikan edistysaskeleet osoittautuivat erityisen kuolettaviksi sukellusvenemiehistöille varsinkin sen jälkeen kun lentokoneisiin ryhdyttiin asentamaan tutkia. Vastatoimenpiteenä sukellusveneisiin asennettiin tutkasta varoittavia vastaanottimia jotta sukellusvene ehtisi sukeltaa riittävän ajoissa ennen vihollisen lähestymistä. Myös sukellusveneisiin kehitettiin tutka, mutta monet kapteenit eivät käyttäneet sitä pelätessään ilmaisevansa asemansa vihollispartioille.


title: U-vene

text: Saksalaiset omaksuivat snorkkelin idean vallatuista hollantilaisista sukellusveneistä, vaikka he ryhtyivätkin käyttämään sitä omissa sukellusveneissään vasta melko myöhään sodan aikana. "Schnorchel" oli sukellusveneen sisään vedettävä putki joka toi ilmaa dieselmoottorille periskooppisyvyydellä sukellettaessa, mikä mahdollisti sukellusveneen kulku- ja akkujenlatauskyvyn veden alla. Ratkaisun toimivuus oli kuitenkin kyseenalainen. Laitteen ilmaventtiilin kanssa oli ongelmia sen juuttuessa kiinni tai sulkeutuessa sen jäädessä veden alle kovassa merenkäynnissä; järjestelmän käyttäessä koko painerunkoa puskurina dieselmoottorit imaisivat tällöin kerralla suuren määrän ilmaa sukellusveneen eri osastoista jolloin miehistö kärsi usein kivuliaista paineenvaihteluiden aiheuttamista korvavaurioista. Jätteidenpoisto oli myös ongelma pitkäaikaisissa sukelluksissa ilman pintautumisia. Nopeus oli rajattu kahdeksaan solmuun (15 km/h), muutoin snorkkeli olisi irronnut veden vastuksesta. Snorkkeli teki myös sukellusveneestä meluisan ja häiritsi oman kaikuluotaimen toimintaa. Lopulta liittoutuneiden tutka kehittyi niin pitkälle että pystyttiin havaitsemaan pelkkä snorkkelin vedenpäällinen pää. Sukellusveneissä oli tutkanilmaisin mutta liittoutuneet muuttivat tutkansa senttimetrialueella toimivaksi mitä saksalaiset eivät havainneet. Myöhemmät saksalaiset sukellusveneet oli päällystetty ääntä vaimentavalla kumilla. Niissä oli myös mahdollista laukaista kemiallinen kuplia muodostava houkutuslaite, "Bold".


title: U-vene

text: Sukellusveneluokkia (U-Boot Klasse) olivat muun muassa tyypit (Typ) I, II, V (keskeytynyt projekti), VII (kaikkein yleisin luokka), IX, X, XI (keskeytynyt projekti), XIV (muiden sukkellusveneiden huoltamiseen, lempinimi "lypsylehmä"), XVII (keskeytynyt projekti), XVIII, XXI, XXIII, XXVI (keskeytynyt projekti) sekä pienoissukellusveneluokkia kuten Biber, Hai, Molch ja Seehund (”Hylje”).


title: U-vene

text: Saksalaisten sukellusveneiden menestyksen käänsivät kuitenkin useat tekijät: Amiraali Rudolf Arendtin mukaan Saksan laivaston Enigma-salauslaitteen salauskoodin murtaminen oli ratkaiseva tekijä. Lisäksi sukellusveneiden toimintaa vaikeuttivat liittoutuneiden edistysaskeleet saattuetaktiikoissa, korkeataajuksinen radiosuuntimalaite ("High frequency direction finder, HF/DF", tunnettu lausunnan mukaan nimellä ”Huff-Duff”), tutka, aktiivi kaikuluotain (ASDIC nimellä Britanniassa vuoteen 1948), syvyyspommi, sukellusveneentorjunnassa käytetyt syvyysammusheittimet (”hedgehog”, "siili"), ja ennen kaikkea sopivien lentokoneiden täysipainoinen käyttö partiointiin ja torjuntaan, Brittien rannikkolennoston pommikoneisiin asennetut voimakkaat sukellusveneenetsintävalonheittimet (”Leigh light”), saattolentokoneiden toimintasäteen kasvu (varsinkin yhdessä saattuetukialusten käytön kanssa) ja Yhdysvaltain täysipainoinen liittymiminen sotaan ja sen suunnaton laivanrakennuskapasiteetti. Lopulta saksalainen sukellusvenelaivasto kärsi erittäin suuria menetyksiä: 743 sukellusvenettä ja arviolta 28 000 sukellusvenemiestä menetettiin (75 %:n tappiot).


title: U-vene

text: Briteillä oli suuri etu puolellaan heidän kyetessään tulkitsemaan osan saksalaisesta laivaston Enigma-salauskoodista. Puolalaiset koodinmurtajat olivat tuoneet Ranskan kautta Britanniaan tietouden saksalaisten koodausmenetelmistä. Myöhemmin iskuissa saksalaisiin sääaluksiin ja kaapatuista saksalaisista sukellusveneistä oli saatu vietyä koodikirjoja ja koodauslaitteistoa. Muun muassa Alan Turingin tiimi käytti sähköautomatisoitua laskinlaitetta (”Bombe”) ja varhaisia tietokoneita murtamaan saksalaisten uusia koodeja niiden ilmaantuessa. Koodisanomien nopea purkaminen oli elintärkeää ohjattaessa saattueita pois saksalaisten sukellusveneiden ”susilaumoista” ja suunniteltaessa saksalaisten sukellusveneiden torjuntaa ja tuhoamista. Tämä tuli todistetuksi kun helmikuussa 1942 Kriegsmarine muutti Enigma-laitteitaan ja susilaumojen tehokkuus nousi suuresti kunnes uusi koodi saatiin murrettua.


title: U-vene

text: Kuninkaallinen laivasto kaappasi vuonna 1941 U-110-sukellusveneen ja sen Enigma-laitteen ja dokumentit. Lisää koodikirjoja saatiin iskuista saksalaisiin sääaluksiin. Yhdysvaltain laivasto kaappasi vuonna 1944 U-505:n koodikirjoineen. Nykyään se on museolaivana Chicagossa.


title: U-vene

text: Vuodesta 1955 Länsi-Saksan Bundesmarinelle sallittiin pienen laivaston ylläpito. Aluksi nostettiin ja korjattiin kaksi tyyppi XXIII:n sukellusvenettä ja yksi tyyppi XXI:n sukellusvene. 1960-luvulla Länsi-Saksa ryhtyi jälleen sukellusvenebisnekseen. Koska Saksalle oli asetettu alun perin 450 tonnin uppoaman yläraja Bundesmarine keskittyi pieniin rannikkosukellusveneisiin torjuakseen Neuvostoliiton uhkaa Itämerellä. Saksalaiset pyrkivät käyttämään edistynyttä tekniikkaa korvatakseen pientä uppoamaa, kuten käyttämään magnetisoitumatonta terästä laivastomiinoilta ja magneettikentän häiriöiden ilmaisimilta suojautumiseksi. Tyyppi 201 oli ensimmäinen saksalainen toisen maailmansodan jälkeinen sukellusveneluokka. Se kuitenkin osoittautui epäonnistuneeksi rakenneratkaisuiltaan uudenlaisen runkomateriaalin halkeillessa. Seuraava tyyppi 205 astui palvelukseen vuonna 1967 ja oli menestys. Saksan laivastolle rakennettiin 12 tyypin alusta. Jatkaakseen U-boot-traditiota ja ”brändiä” uudet alukset saivat perinteisen U-luokituksen alkaen "U-1":stä.


title: U-vene

text: Tanskan hallituksen ostettua kaksi tyypin 205 sukellusvenettä Saksan hallitus ymmärsi sukellusveneen vientimahdollisuudet. Kolme parannetun tyypin 206 sukellusvenettä myytiin Israelin laivastolle (Gal-luokka). Saksalainen tyypin 209 diesel-sähkö sukellusvene oli maailman kaikkein suosituin vientisukellusvene 1960-luvulta 2000-luvun alkuvuosille. Suuremmalla 1 000–1 500 tonnin uppoamallaan luokka oli hyvin muunneltavissa ja vuoteen 2006 mennessä 51 valmistettua alusta ovat palvelleet 14 maan laivastossa.


title: U-vene

text: 2000-luvulla julkaistiin tyyppi 212. Se käyttää ilmasta riippumatonta työntövoimaa (), vetypolttokennoja. Järjestelmä on turvallisempi kuin aikaisemmat suljetun kierron dieselmoottorit ja höyryturbiinit, halvempi kuin ydinreaktori ja hiljaisempi kuin kumpikaan niistä. Vaikka U212:ta on tilannut myös Italia, niin tyyppi 214 on suunniteltu seuraavaksi vientimalliksi ja sitä on myyty Kreikkaan ja Etelä-Koreaan.


title: U-vene

text: Lothar von Arnauld de la Perière oli kaikkien aikojen menestynein sukellusveneenkomentaja. Tämä saksalainen U-35:n ja U-139:n kapteeni upotti ensimmäisessä maailmansodassa 194 alusta (453 716 bruttorekisteritonnia). Neljää torpedointia lukuun ottamatta hän teki kaikki upotuksensa veneensä kansitykillä. Saksalainen Otto Kretschmer oli toisen maailmansodan menestyksekkäin sukellusveneen päällikkö. Hän upotti 46 alusta (273 043 bruttorekistoritonnia). Ehkä kuuluisin saksalaisia sukellusveneitä käsittelevä teos on saksalaisen kirjailijan Lothar-Günther Buchheimin romaaniin "Das Boot" (1973) perustuva Wolfgang Petersenin ohjaama sukellusvene-elokuva "Sukellusvene U-96", joka perustuu osittain U-96:n kapteenin Heinrich Lehmann-Willenbrockin kokemuksiin.


title: Perunsaku

text: Perunsaku ("Penelope albipennis") on äärimmäisen uhanalainen kanalintu, jota tavataan Perun pohjoisosissa Lambayequen, Cajamarcan ja Piuran alueilla.


title: Perunsaku

text: Kooltaan perunsaku on noin 85 cm pitkä. Väriltään se on musta lukuun ottamatta valkoisia siiven reunoja ja punaista kaulahelttaa. Linnun nokka on sininen. Perunsakun elinympäristöä ovat puustoiset laaksot ja niiden rinteet 300–1 300 metrin korkeudessa. Ravintonaan laji käyttää kasvien hedelmiä, kukkia, nuppuja, lehtiä ja siemeniä.


title: Perunsaku

text: Perunsakukannan kooksi arvioidaan 150–250 yksilöä. Suurin uhka lajille on edelleen jatkuva laajamittainen metsästys. Lisäksi metsien hakkuut maanviljelysmaaksi ja polttopuiksi lisäävät lajin uhanalaisuutta.


title: Bromelaiini

text: Bromelaiini on entsyymi, jota on ananaskasveissa, muun muassa ananaksessa. Sen tehtävä kasvissa on proteiinien hydrolysointi. Bromelaiinia alettiin käyttää ravintolisänä 1957, ja sitä on tutkittu hyvin paljon eri maissa. Sitä käytetään ehkäisemään tulehduksia ja edistämään ruoansulatusta. Bromelaiinin eristi 1891 ensimmäisenä venezuelalainen kemisti Vicente Marcano.


title: Bromelaiini

text: Bromelaiini saadaan kaupalliseen tuotantoon kasvin rungosta, jolloin itse hedelmät voidaan hyödyntää muuten. Bromelaiinia tuotetaan trooppisissa maissa, kuten Taiwanissa ja Thaimaassa.


title: Bromelaiini

text: Liiallisesti nautittuna bromelaiini voi aiheuttaa sivuvaikutuksia, kuten mahavaivoja, kuukautisvuodon runsastumista ja allergisia reaktioita.


title: Bromelaiini

text: Bromelaiinia käytetään myös ruokataloudessa lihan pehmentämiseen papaiinin tavoin sen peptidejä hajottavan vaikutuksen vuoksi.


title: Bromelaiini

text: Bromelaiinin CAS-numero on 9001-00-7.


title: Move1

text: Move1 on suomalainen kapearaiteinen teollisuusveturi.


title: Move1

text: Veturityypin valmistus alkoi Valmetin Tampereen tehtailla samaan aikaan sotakorvausveturien kanssa. Tyyppiä valmistettiin aluksi puukaasukäyttöisenä, joskin nopeasti siirryttiin bensiinikoneisiin.


title: Move1

text: Move 1 on kaksiakselinen, jossa molemmat akselit vetävät.


title: Move1

text: Veturia toimitettiin runsaasti eri teollisuuslaitoksille, ja sitä on säilynyt useita kappaleita. Useimmat ovat varastoituina vaihtelevassa kunnossa. Ajokuntoisena on tiettävästi vain kolme: Ähtärin eläinpuiston rautatien ykkösveturina käytetty entinen VAPOn Kurjennevan turveradan veturi (49/1947, 0-4-0 dm), joka nykyisin on Robert Sandin rautatiellä, Kiikan tiilitehtaan veturi (29/1947) joka on samalla omistajalla sekä Toijalan Veturimuseossa oleva entinen Nakkilan kenttäradan veturi (ex Urjalan tiilitehdas). Kahteen viimemainittuun on vaihdettu tehokkaampi kone ja riisuttu hytti.


title: Move1

text: Useita kunnostuskelpoisia yksilöitä on Jokioisten museorautatien omistuksessa. Perjantaina 28. elokuuta 2010 siirrettiin Minkiöltä Humppilaan yksi varastoituna ollut pelkän alustan ja konetilan kehykset käsittävä Move1, jonka kunnostusta suunnitellaan.


title: Honganpalo

text: Honganpalo on omakotilähiö Raahessa Pohjois-Pohjanmaalla entisen Saloisten kunnan alueella. Honganpalo sijaitsee Saloisten kirkonkylän itäpuolella. Nimensä kylä on saanut siitä, että se on perustettu Hongan talon maille, ilmeisesti kaskimaille koska nimessä on "palo"-pääte.


title: Honganpalo

text: Alue on saanut alkunsa 1960-1970-luvulla, jolloin Rautaruukin perustamisen vuoksi Raaheen muutti runsaasti uusia asukkaita, joita varten täytyi rakentaa uusia omakotitaloalueita. Vielä nykyäänkin iso osa honganpalolaisista on Rautaruukin palveluksessa. Honganpalossa toimi 1990-luvun puoleenväliin asti kyläkauppa, jonka yhteydessä oli loppuvaiheessa myös Saloisten asiamiesposti, nykyisin kaupparakennuksessa toimii paino. Honganpalossa on ollut vuodesta 1984 oma ala-aste, jota nykyisin, Raahen lakkautettua Saloisten kirkonkylällä sijainneen Myllymäen ala-asteen, käyvät myös Saloisten kylän lapset.


title: Hurnasperä

text: Hurnasperä on entisen Saloisten kunnan eteläisin, nykyisin Raahen kylä. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla aivan Saloisten ja Pyhäjoen rajalla valtatie 8:n varrella. Kylältä on noin 15 kilometriä Saloisten kirkonkylälle. Hurnasperä on perustettu vuonna 1750, jolloin perustettiin Hurnastin uudistila Piehingin eteläpuolelle. Suurin osa kylän taloista on lohkottu aikojen kuluessa Hurnastin eli Hurnasen tilasta.


title: Laas Geel

text: Laas Geel on Somaliassa sijaitseva luolasto, josta on äskettäin löydetty luolamaalauksia. Luolat sijaitsevat maaseudulla Hargeisan ulkopuolella.


title: Laas Geel

text: Luolissa on vanhimpia tunnettuja Afrikan sarvesta ja yleensä Afrikan mantereelta tunnettuja taideteoksia. Niiden arvioidaan olevan peräsin 3. – 8. tai 9. vuosituhannelta eaa.


title: Laas Geel

text: Ranskalainen arkeologiryhmä oli 2002 tekemässä kaivauksia Pohjois-Somaliassa, ja erinomaisesti säilyneet maalaukset löydettiin siinä yhteydessä. Paikalliset asukkaat olivat tunteneet luolat vuosisatojen ajan, mutta tietoa ei ollut levitetty julkisuuteen. Vastaavanlaisia luolastoja on lähiseudulla muitakin.


title: Aunolanperä

text: Aunolanperä on kylä Raahessa Pohjois-Pohjanmaalla entisen Saloisten kunnan alueella. Aunolanperä on Saloisten kirkonkylän eteläpuolinen naapurikylä. Kylällä sijaitsevat Raahen Tevo oy:n teollisuushallit. Suurin osa kylän taloista on valtatie 8 rinnalla mutkittelevan vanhan maantien eli "suuren rantatien" varrella.


title: Saunionoidanlukko

text: Saunionoidanlukko ("Botrychium matricariifolium") on Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava harvinainen saniaislaji. Suomessa se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, aiemmin vaarantuneeksi. Sitä kasvaa kansallispuistoissa Kanadassa, Puolassa ja Yhdysvalloissa ja rauhoitusalueella (IUCN kategoria Ia) Venäjällä.


title: Saunionoidanlukko

text: Saunionoidanlukolla on mehevä juurakko ja siitä nousee usein paksutyvinen, 5–20 senttimetriä korkeaksi kasvava lehti. Lehti on yläosastaan jakautunut lehteen ja itiöpesäkkeistöön. Harmaanvihreän lehden lapa on lyhytruotinen, kapean kolmiomainen ja noin kaksi kertaa leveytensä pituinen. Lehdessä on 2–5 paria lehdyköitä, jotka ovat kapeanpuikeita tai pitkulaisia, keskisuonellisia ja tuskin lavan kärkeä kohti pieneneviä. Alimmat lehdykät ovat hammaslaitaisia tai pariliuskaisia, hampaat ja liuskat ovat ulospäin suuntautuneita. Itiöpesäkkeistö on haarova. Itiöpesäkkeet ovat lyhytperäisiä ja sijaitsevat ryhminä. Kypsinä ne ovat väriltään ruosteenruskeita. Saunionoidanlukon itiöt kypsyvät Suomessa kesä-heinäkuussa. Alkeisvarsikko on maansisäinen ja mukulamainen. Muiden noidanlukkojen tapaan myös saunionoidanlukko on riippuvainen sienijuuresta.


title: Saunionoidanlukko

text: Isokokoiset saunionoidanlukot muistuttavat paljon lähisukulaista suikeanoidanlukkoa ("B. lanceolatum"). Saunionoidanlukon erottamista muista noidanlukoista hankaloittaa, että laji on ulkomuodoltaan hyvin muunteleva.


title: Saunionoidanlukko

text: Saunionoidanlukkoa tavataan Euroopassa Alpeilta pohjoiseen Norjaan, Ruotsiin, Suomeen ja Baltiaan saakka, Länsi-Venäjällä sekä Isossa-Britanniassa. Pohjois-Amerikassa sitä tavataan samoilla leveysasteilla mantereen itä- ja keskiosissa. Lajia tavataan myös muutamin paikoin Itä-Aasiasta ja Etelä-Amerikasta Patagoniasta. Suomessa saunionoidanlukkoa on tavattu reilulta sadalta kasvupaikalta Etelä- ja Keski-Suomesta, toisten tietojen mukaan enää pariltakymmeneltä paikalta. Pääosa esiintymistä on Ahvenanmaalta, Lounais-Suomen saaristosta ja Uudeltamaalta. Pohjoisin tunnettu esiintymä on Hyrynsalmelta. Laji on hävinnyt laajoilta alueilta maan keski- ja eteläosista.


title: Saunionoidanlukko

text: Saunionoidanlukko kasvaa laidunniityillä, kallioisilla merenrantaniityillä, kalliokedoilla ja joskus lehtokallioilla. Kasvupaikat ovat usein hyvin karuja ja niukkakalkkisia. Kasvustot ovat tavallisesti hyvin pieniä ja vaihtelevat vuosittain suuresti. Laji on harvinaistunut kaikkialla maailmassa. Pääsyynä tähän on kasvupaikkojen umpeenkasvu ja metsittyminen perinteisen laidunnuksen vähennyttyä. Myös keinolannoitteet ja ilmeisesti myös ilmansaasteet ovat olleet lajille haitallisia.


title: Pekka Isaksson

text: Tohtori Pekka Isaksson (s. 1951) on suomalainen toimittaja ja aatehistorioitsija, jonka erityisalaa ovat rasismi ja rotuteoriat. Isaksson väitteli tohtoriksi Oulun yliopiston historian laitokselta vuonna 2001 väitöstutkimuksella "Kumma kuvajainen. Rasismi rotututkimuksessa, rotuteorioiden saamelaiset ja suomalainen fyysinen antropologia".


title: Pekka Isaksson

text: Isaksson on kirjoittanut rasismin aatehistoriaa käsittelevät teokset" Kallonmittaajia ja skinejä" (Like, 1998), "Eriarvoisuus, valistuksen lupaus ja rasismi" (SHS, 1999) ja "Historian lisälehtiä - Suvaitsevaisuuden ongelma ja vähemmistöt kansallisessa historiassa" (Like, 2005) yhdessä Jouko Jokisalon kanssa. Hän on myös käsitellyt saamelaisiin liittyneitä rotuteorioita useissa yleistajuisissa ja tieteellisissä artikkeleissa.


title: Suikeanoidanlukko

text: Suikeanoidanlukko ("Botrychium lanceolatum") on harvinainen, noidanlukkoihin kuuluva saniaislaji. Suomessa suikeanoidanlukko on suuresti harvinaistunut ja luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi.


title: Suikeanoidanlukko

text: Suikeanoidanlukon maavarresta nousee pystysuoraan 5–25 senttimetriä korkea lehti, joka on jakautunut yläosastaan lehteen ja itiöpesäkkeistöön. Kellanvihreä lehtilapa on ruoditon, leveän kolmiomainen ja noin leveytensä pituinen. Lehdyköitä on 3–5 paria ja ne ovat pitkulaisia, keskisuonellisia ja lavan kärkeä kohti pieneneviä. Alimmat lehdykät ovat pitkiä ja etuviistoon lyhytliuskaisia tai hampaisia. Itiöpesäkkeistö on pitkäperäinen ja haarova. Itiöpesäkkeet ovat lyhytperäisiä ja sijaitsevat usein rypälemäisinä ryhminä, kypsinä ne ovat väriltään ruosteenruskeita. Suikeanoidanlukon itiöt kypsyvät Suomessa kesä-elokuussa. Alkeisvarsikko on maansisäinen ja mukulamainen. Lajin esiintyminen on hyvin epäsäännöllistä ja epäsuotuisina aikoina se saattaa piillä maan alla vuosia. Muiden noidanlukkojen tapaan laji viettää yhteiselämää sienten kanssa.


title: Suikeanoidanlukko

text: Muista noidanlukoista suikeanoidanlukon saattaa sekoittaa saunionoidanlukon ("B. matricariifolium") tai pohjannoidanlukon ("B. boreale") äärimmäisyysmuotoihin. Läheisimmin laji muistuttaa pohjannoidanlukkoa, jonka lehtilavan tyvipuolen liuskat ovat leveämpiä ja selvästi toisiaan peittäviä. Saunionoidanlukolla lehtilapa on puolestaan kolmiomaisen sijaan pitkulainen ja sen liuskat näkyvästi suonellisia.


title: Suikeanoidanlukko

text:
Suikeanoidanlukkoa tavataan Euroopassa Norjassa, Ruotsin keski- ja pohjoisosissa, Suomessa, Kaakkois-Venäjällä, Alpeilla ja Islannissa. Lajia tavataan satunnaisesti myös Venäjän Kaukoidässä ja Japanissa, sekä edelleen Alaskassa, Kalliovuorilla ja Grönlannissa. Samoilla leveysasteilla Pohjois-Amerikan keski- ja itäosissa tavataan lajin muunnosta (var. "augustisegmentum").
Suomesta suikeanoidanlukkoa on tavattu harvinaisena koko maasta Ahvenanmaalta Pohjois-Lappiin saakka. Laji on kuitenkin suuresti harvinaistunut 1970-luvulta alkaen ja kadonnut monin paikoin kokonaan, erityisesti Etelä- ja Keski-Suomesta. Viime vuosikymmeninä suikeanoidanlukon levinneisyysalueen painopiste Suomessa onkin siirtynyt Pohjois-Suomeen.


title: Suikeanoidanlukko

text: Suikeanoidanlukko kasvaa perinteisesti kalliosammalikoissa, niityillä, laitumilla ja rantatörmillä. Suikeanoidanlukko on harvinaistunut koko esiintymisalueellaan. Suomessa harvinaistumisen suurimmat syyt ovat kasvupaikkojen umpeenkasvu, metsänhoitotoimet ja umpeenkasvu.


title: Judith Herrin

text: Judith Herrin (s. 1942) on brittiläinen historioitsija, joka toimii King's Collegen myöhäisantiikin ja Bysantin professorina Lontoossa. Herrin opiskeli historiaa Cambridgen ja Birminghamin yliopistoissa, joista jälkimmäisestä hän väitteli tohtoriksi. Ennen nykyistä virkaansa hän toimi Princeton Universityn Bysantin historian professorina. Herrin parhaiten on tunnettu kirjoittamistaan kirjoista" The Formation of Christendom" (1989), "Women in Purple" (2000) ja "Byzantium: The Surprising Life of a Medieval Empire" (2008).


title: Pilar Castro

text: Pilar Castro Parrilla (s. 12. lokakuuta 1970 Madrid, Espanja) on espanjalainen näyttelijä.


title: Pilar Castro

text:
Hänen tunnetuin roolinsa oli "Emilia" tv-sarjassa "Serranon perhe" vuosina 2004–2007.
Vuonna 2004 Pilar Castro teki yhden jakson pituisen vierailun Serranon perheeseen esittäen Santiagon naisystävää Piliä jaksossa "Valkoinen valhe" (jakso 26).


title: Pilar Castro

text: Hän on myös näytellyt elokuvassa "Los 2 lados de la cama" (2005) henkilönä Carlota. Hänellä on vuonna 2006 syntynyt lapsi.


title: Vernier

text: Vernier on kaupunki Geneven kantonissa, Sveitsissä. Vernier sijaitsee pari kilometriä Geneven ydinkeskustasta lähteen ja on Geneven taajama-alueen osa. Se on kantonin toiseksi väkirikkain kunta, ja vuoden 2009 lopussa siellä oli 32 374 asukasta. (31.12.2009) Se sijaitsee Rhône-joen mutkassa, joen pohjoisrannalla.


title: Vernier

text: Vernierin naapurikuntia ovat Geneven lisäksi pohjoisessa Le Grand-Saconnex ja Meyrin, idässä Satigny, ja joen eteläpuolella Bernex, Onex ja Lancy.


title: Vernier

text: Vernierin kunnanvaltuustoon valitaan 37 valtuutettua. Vuoden 2007 valitussa valtuustossa sosialistit saivat 13 paikkaa, liberaalit 5, kristillisdemokraatit 4, vihreät 4, demokraattinen keskustapuolue 4, "Mouvement citoyens genevois" 4 ja vasemmistopuolue "A gauche toute" 3.


title: María Bonet

text: María Bonet (s. 1. toukokuuta 1985) on espanjalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan espanjalaisesta televisiosarjasta "Serranon perhe", jossa hän näytteli Helena Riveraa vuosina 2005–2006 yhteensä 24 jaksossa.


title: Rafael Iglesias

text: Argentino Rafael Iglesias (25. toukokuuta 1924 – 1. tammikuuta 1999) oli argentiinalainen nyrkkeilijä, hän voitti raskaan sarjan olympiakultaa Lontoosta 1948 ennen Gunnar Nilssonia ja John Arthuria.


title: 11. ilma-armeija (Yhdysvallat)

text: 11. ilmavoimat () on Yhdysvaltain ilmavoimien Tyynenmeren ilmavoimien yhtymä, joka kuuluu Yhdysvaltain Tyynenmeren alueen alaisuuteen (}). Sen esikunta on Elmendorf-Richardsonin tukikohdassa, Alaskassa. Se suunnittelee, toteuttaa, valvoo ja koordinoi ilmavoimien toimintaa Tyynenmeren ilmavoimien komentajan ohjeiden mukaisesti. Se hallinnoi myös Alaskan alueen, Pohjois-Amerikan ilmapuolustusalueen Alaskan alueen sekä muiden paikallisten organisaatioiden ilmapuolustusjoukkojen toimintaa.


title: 11. ilma-armeija (Yhdysvallat)

text: Maavoimien lentojoukot perustivat yhtymän 15. tammikuuta 1942 Elmendorf Fieldissä nimellä "Alaskan Air Force", jolloin se oli osa Yhdysvaltain toisen maailmansodan joukkoja suojaten Alaskan ilmatilaa sekä osallistuen Aleuttien alueen ja pohjoisen Tyynenmeren sotatoimiin.


title: 11. ilma-armeija (Yhdysvallat)

text: Yhtymä muutettiin Alaskan ilmapuolustukseksi () vuoden 1945 lopulla, jolloin sen vastuulle tuli Alaskan ilmatilan suojaaminen kylmän sodan aikana. Neuvostoliiton hajotessa yhtymä liitettiin osaksi Tyynenmeren ilmavoimia vuonna 1990 ja se sai takaisin nimensä 11. ilma-armeija. Armeijankomentajana on kenraaliluutnantti Stephen L. Hoog.11. ilmavoimiin kuuluu kaksi merkittävää kansalliskaartin yksikköä. Ne ovat:


title: Du Li

text: Du Li (, s. 5. maaliskuuta 1982 Zibo, Shandong) on kiinalainen kivääriampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja.


title: Du Li

text: Du Li on saavuttanut olympialaisissa kultaa 10 m ilmakiväärissä Ateenassa 2004. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa samassa lajissa Lahdessa 2002 joukkuekultaa ja henkilökohtaista hopeaa, sekä Zagrebissa 2006 henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja joukkuehopeaa.


title: Du Li

text: Pekingissä 2008 Du lähti suosikkina 10 metrin ilmakiväärin finaaliin, mutta jäi siinä vasta viidenneksi Kateřina Emmonsin viedessä olympiakultaa. Pienoiskiväärin 50 metrin kilpailussa Du paikkasi epäonnistumisensa ja löi Emmonsin yhteensä noin kolmella pisteellä. Dun tulos 690,3 oli myös uusi olympiaennätys.


title: Olga Fjodorovna

text: Suuriruhtinatar Olga Fjodorovna (20. syyskuuta 1839 Karlsruhe – 12. huhtikuuta 1891 Harkova), alun perin Badenin prinsessa Cäcilie, oli suuriruhtinas Mihail Nikolajevitš Romanovin puoliso.


title: Olga Fjodorovna

text: Ei tiedetä, kuinka suuriruhtinas Mihail Nikolajevitš ja Cäcilie tapasivat, mutta heidän liittonsa oli rakkausavioliitto ja he olivat onnellisia yhdessä. Nikolai I:n neljästä pojasta ainoastaan Mihail pysyi uskollisena aviopuolisolleen koko elämänsä. Cäcilie oli kihlajaisten aikaan 16-vuotias. Mihail kertoi kälylleen Maria Aleksandrovnalle Cäcilien valinneen nimekseen Olga Fjodorovna, koska Mihail ei pitänyt Cäcilie-nimestä. Heidät vihittiin Talvipalatsissa 16. (28.) elokuuta 1857.


title: Olga Fjodorovna

text: Mihail ja Olga saivat seitsemän lasta. "Mihailovitšit" olivat suvun kolmen nuorimman haaran suurin perhe.