title: Holodomor

text: Vuonna 1930 valtio pakko-otti 30 prosenttia Ukrainan sadosta. Vaikka sadot pienenivät, vuonna 1931 pakko-otto oli 41,5 %, mikä vei tuotantojärjestelmän sekasortoon. Viljelijät yrittivät kätkeä viljaa, ja puolue lähetti paikalle iskuprikaateja kiduttamaan viljelijöitä, jotta viljaa löydettäisiin. Tilanteen pahentuessa elokuussa 1932 Molotov raportoi politbyroolle, että ”todellinen nälänhädän uhka” on käsillä, mutta ehdotti silti viljan pakko-ottoa mihin hintaan hyvänsä.


title: Holodomor

text: Stalinin mukaan nälkä oli oikeudenmukainen rangaistus ”lakkoilusta ja sabotaasista” neuvostovaltaa vastaan. Viljan löytämiseksi naisten jalkoja ja hameita valeltiin paloöljyllä, ja sytytettiin ja sammutettiin toistuvasti. Kolhoosilaisia riisuttiin kylmään palelemaan tai pakotettiin kuumille liesille, valeteloitettiin. Tästä raportoineelle kuuluisalle kirjailijalle Stalin vastasi, että tämä väärinkäytös, ”pieni vika koneistossamme”, pitää selvittää mutta tämä maataloustyöläisten lakko on sabotaasia neuvostovaltaa vastaan ja sen vuoksi työläiset ja puna-armeija jää leivättä. Se, että ”sabotaasi oli ... näennäisen rauhanomaista” ei Stalinin mukaan muuttanut asiaa miksikään, eikä hän suostunut lähettämään elintarvikeapua vaan vei yhä pakko-otettua vehnää ulkomaille 1 800 000 tonnia, vaikka kommunistisen puolueen aluekomitea oli takavarikoinut jopa siemenviljan. Tavoitteista jääneille tiloille tehtiin öisiä iskuja, joissa jokainen ”taivuteltiin” toteuttamaan tavoitteensa ja viimeisen jälkeen aloitettiin uudestaan ensimmäisestä.


title: Holodomor

text: Yli 125 000 ihmistä tuomittiin ”tähkälain” perusteella ”sosialistisen omaisuuden varastamisesta”, yleensä muutamasta pellolta otetusta vehnän- tai rukiintähkästä. Vähimmäisrangaistus oli kymmenen vuotta vankileiriä, ja 5 400 näistä ”rikollisista” tuomittiin kuolemaan. Muistakin syistä maatyöläisiä vangittiin, esimerkiksi Balasevon vankilassa oli väkeä viisinkertaisesti vankipaikkoihin nähden. Ukrainalaisista joutui oikeuteen arviolta 15 prosenttia.


title: Turun VPK

text: Turun VPK on Turussa toimiva Suomen vanhin vapaaehtoinen palokunta ja Pohjoismaiden vanhin yhä toiminnassa oleva vapaaehtoinen palokunta. Sen perustamiskokous pidettiin 28. elokuuta 1838 Kupittaanpuiston kaivosalissa, ja palokunta suoritti ensimmäisen sammutustehtävänsä 29. toukokuuta 1840.


title: Turun VPK

text: Nykyisin Turun VPK toimii Varsinais-Suomen pelastuslaitoksen sopimuspalokuntana. Vuoden 1998 lopussa vapaapalokunnan jäsenmäärä oli 216 henkeä.


title: Turun VPK

text: Toimitalo, , sijaitsee Turun keskustassa Eerikinkadun ja Eskelinkadun kulmassa.Turun VPK hankki ensimmäisen paloautonsa vuonna 1924, ja vuonna 1925 Turun VPK hankki kolme Ford -merkkistä autoa, ja hinattavan moottoriruiskun. Vuonna 1933 se hankki Packard avomallisen henkilöauton, joka muutettiin 1938 umpikoriseksi. Vuonna 1936 hankittiin Chevrolet kuorma-auto. Sotavuosina VPK sai Chevrolet kuorma-auton läänin palokuntaliitolta, joka oli saanut sen lahjoituksena Ruotsista. Vuonna 1954 VPK hankki ensimmäisen varsinaisen sammutusauton Vanajan, ja vuonna 1958 Dodge Power Wagonin. 1968 ja 1970 käyttöön hankittiin kaksi Internationalin sammutusautoa, joista luovuttiin vuonna 2000. Vuodesta 2004 vuoteen 2012 VPK:lla oli käytössä Varsinais-Suomen Aluepelastuslaitoksen Volvo F6 sammutusauto, tunnukseltaan T62.


title: Eerikinkatu

text: Eerikinkatu voi tarkoittaa ainakin seuraavia:


title: Elena Berkova

text: Elena Berkova (, s. 1. huhtikuuta 1985 Murmansk, Neuvostoliitto) on venäläinen malli ja pornotähti. Hänen uransa alkoi jo teinivuosina ja vuonna 2002, kun hän työskenteli norjalaisen erotiikkavalokuvaajan Petter Hegren kanssa. Berkovan muutettua Pietariin 2003 hän perusti hardcore-sivuston. Silloin hän esiintyi myös yhdysvaltalaisessa anaaliseksituotannossa. Hän on näytellyt useissa pornoelokuvissa.


title: Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2005

text: 25. jääpallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 30. tammikuuta–6. helmikuuta 2005 Kazanissa, Tatarstanissa Venäjällä. Kisoihin osallistui 12 joukkuetta. Mestaruuden voitti Ruotsi kaadettuuan finaalissa Venäjän 2–5. Kazakstan voitti pronssia voitettuaan pronssiottelussa Suomen 3–5.


title: Andrew Kishino

text: Andrew Kishino (s. Toronto, Ontario) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt enimmäkseen äänirooleja videopeleihin.


title: Andrew Kishino

text: Kishino aloitti uransa rap-artistina, jolloin häntä pidettiin yhden hitin ihmeenä vuonna 1991, kappaleella "I Rhyme the World in 80 Days". Sittemmin Kishino muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli aluksi hip-hop musiikin tuottajana. 2000-luvun alussa hän on tehnyt uraa ääninäyttelijänä, toimien useimmiten mainosäänenä, sekä videopelien ääninäyttelijänä. Kishino on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin The Grim Adventures of Billy & Mandy ja Hämmästyttävä Hämähäkkimies, sekä toiminut kertojana televisiosarjoissa E! True Hollywood Story, ESPN Hollywood ja Beef: The Series.


title: Legion of Doom

text: Legion of Doom () on nimitys eräälle 90-luvun tunnetuimmista jääkiekon hyökkäyskolmikoista eli hyökkäysketjuista. Se toimi syksystä 1994 kevääseen 1997 Philadelphia Flyersin pelottavimpana hyökkäyskolmikkona. Ketjun vasemmassa laidassa pelasi yhdysvaltalainen John LeClair, keskushyökkääjänä kanadalainen Eric Lindros ja oikeana laitahyökkääjänä ruotsalainen Mikael Renberg. Ketjussa oli yhdistelmä älyä, maalintekotaitoa ja voimaa.


title: Legion of Doom

text: Legion of Doomia edelsi "Crazy Eights" -ketju, jossa pelasivat Lindros, Mark Recchi ja Brent Fedyk. Legion of Doom -ketju sai alkunsa "tynkäkauden" (1994–1995) aikana, jolloin Recchi siirtyi Montrealiin ja LeClair Philadelphiaan. Kauden aikana kolmikko LeClair – Lindros – Renberg teki kaikkiaan 80 maalia ja 96 syöttöpistettä. Eric Lindros sai tuolloin kasaan 70 pistettä, jakaen liigan pistepörssin ykköspaikan Jaromír Jágrin kanssa.


title: Legion of Doom

text: Ketju pysyi kasassa myös kauden 1995–1996 tehden 121 maalia ja 134 syöttöä.


title: Legion of Doom

text: Kolmikon viimeiseksi yhteiseksi kaudeksi jäi NHL-kausi 1996–1997, jolloin he tekivät 104 maalia ja 131 syöttöä. Philadelphia eteni Stanley Cupin finaaleihin, mutta hävisi Detroit Red Wingsille otteluvoitoin 4–0. Ketju keräsi pudotuspeleissä tehopisteet 26+32.


title: Legion of Doom

text: Kesällä 1997 Flyers myi Renbergin, joten kolmikon tiet erosivat.


title: Kaikki Eevasta

text: Kaikki Eevasta () on Joseph L. Mankiewiczin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1950. Sen pääosia esittävät Bette Davis, Anne Baxter, George Sanders, Thelma Ritter, Celeste Holm ja Marilyn Monroe. Elokuva sai ensi-iltansa New Yorkissa. Suomen ensi-ilta oli 26. lokakuuta 1951. Elokuvan tuotti 20th Century Fox.


title: Kaikki Eevasta

text: Eräillä palkintoillallisilla Broadwayn uusin ja kirkkain tähti Eve Harrington (Anne Baxter) palkitaan Sarah Siddons-palkinnolla. Hän saa palkinnon läpimurtoroolistaan "Footsteps on the Ceiling" -näytelmän Corana. Teatterikriitikko Addison DeWitt (George Sanders) seuraa tapahtumia kauempaa ja muistelee ivallisesti, miten Eve loppujen lopuksi oikein nousi tähdeksi.


title: Kaikki Eevasta

text: Elokuva palaa vuoden ajassa taaksepäin. Margo Channing (Bette Davis) on yksi Broadwayn suurimmista tähdistä, mutta loistavasta menestyksestä huolimatta hänen ikänsä alkaa jo näkyä. Erään esityksen jälkeen Margon läheinen ystävä Karen Richards (Celeste Holm), jonka aviomies on näytelmän käsikirjoittaja Lloyd Richards (Hugh Marlowe), tapaa Margoa suuresti ihailevan Eve Harrintonin seisomasta kylmällä kujalla teatterin takaoven vieressä. Karen muistelee nähneensä Even kujalla useasti ohimennessään. (Eve väittää nähneensä jokaisen Margon esiintymisen Broadwayn tämänhetkisessä näytelmässä "Angel in Wood"). Niinpä Karen vie Even teatterin takahuoneeseen tapaamaan Margoa. Eve kertoo Margon pukuhuoneessa Karenille, Lloydille, Margon rakastaja Bill Sampsonille (Gary Merrill) ja Margon sisäkkö Birdielle (Thelma Ritter), että hän on seurannut Margon viimeisimpää teatterikiertuetta New Yorkiin asti nähtyään tämän kerran eräässä näytelmässä San Franciscossa. Margo ystävystyy Even kanssa nopeasti, antaa tämän asua omassa kodissaan ja tarjoaa tälle myös työtä assistenttinaan. Birdie, joka ei pahemmin pidä Evestä, tuntee jäävänsä syrjään.


title: Kaikki Eevasta

text: Eve alkaa tehdä töitä syrjäyttääkseen Margon. Hän suunnittelee ryhtyvänsä Margon varanäyttelijäksi tämän tietämättä (mikä aiheuttaa kipinöitä Margon, Lloydin ja Billin välille). Hän myös vehkeilee pahaa-aavistamattoman Karenin kanssa saadakseen Margon myöhästymään eräästä esityksestään. Hiukan ennen kyseistä esitystä Eve, joka tietää esiintyvänsä lavalla Margon sijaisena, pyytää kaupungin teatterikriitikot seuraamaan esitystä sinä iltana. Illasta tulee jymymenestys. Eve yrittää vietellä Billin, mutta tämä torjuu hänet. Addison kirjoittaa Even esityksestä murkaavan lehtikolumnin, minkä jälkeen Margo ja Bill tekevät sovinnon. He syövät illallista yhdessä Richardsien kanssa sinä iltana, ja sen aikana myös Margo ja Lloyd sopivat välinsä. Samana iltana ravintolassa Eve kiristää Karenia saadakseen tämän kertomaan Lloydille, että Lloydin tulisi antaa Coran rooli Margon sijasta Evelle. Muuten Eve uhkaa kertoa Margolle sen, että Karenilla oli osaa Margon tämän päiväiseen myöhästymiseen. Ennen kuin Karen ehtii kuitenkaan tehdä mitään, Margo julistaa kaikkien yllätykseksi, ettei hän tahdo näytellä Coraa vaan haluaisi mieluummin jatkaa esiintymistä "Angel in Woodissa" ja lähteä sen myötä jopa kiertueelle. Eve saa kuin saakin Coran roolin itselleen ja yrittää päästä jopa korkeammalle Addisonin avulla. Addison alkaa kuitenkin epäillä, ettei Eve ole ollut vilpitön. Juuri ennen ensi-iltaansa Shubert-teatterissa, New Havenissa Eve kohtaa Addisonin ja kertoo tälle uuden suunnitelmansa: hän aikoo naida Lloydin sitten, kun tämä on eronnut Karenista. Addison raivostuu tajutessaan, että Eve on yrittänyt käyttää häntä hyväksi, ja paljastaa tietävänsä Even taustan olevan pelkkää valhetta. Even nimi on tosiasiassa Gertrude Slojinski, ja kertomuksestaan huolimatta hän ei ole koskaan seurannut Margon kiertuetta. Ennen kuin Eve tapasi Margon ensimmäistä kertaa, hänelle oli maksettu siitä, että hän lähtisi pois aiemmasta kotikaupungistaan Wisconsinista oltuaan suhteessa erään oluenpanijana työskentelevän pomonsa kanssa. Addison kiristää Eveä ja sanoo, että vastineeksi omasta vaikenemisestaan Eve ”kuuluu” nyt hänelle.


title: Kaikki Eevasta

text:
Evestä tulee Broadwayn tähti, ja elokuva palaa alussa nähtyhin palkintoillallisiin, joissa Eve vastaanottaa saamansa palkinnon. Palkintoseremonian jälkeen Eve jättää väliin hänen kunniakseen järjestetyt juhlat ja palaa kotiin yksin. Asunnossaan Eve tapaa nuoren naisihailijan (Barbara Bates), joka on livahtanut hänen asuntoonsa ja nukahtanut. ”Phoebeksi” itseään kutsuva nuori tyttö alkaa huolehtia Even tarpeista. Hän myös avaa oven, kun Addison tulee palauttamaan Evelle tämän unohtaman palkinnon. Even levätessä toisessa huoneessa Phoebe kokeilee ylleen tämän viittaa ja poseeraa peilin edessä palkinto kädessään hänen peilikuvansa monistuessa yhä uudestaan ja uudestaan.
"Kaikki Eevasta" oli ehdolla neljääntoista Oscar-palkintoon ja voitti niistä kuusi, muun muassa parhaan elokuvan palkinnon. Lisäksi "Kaikki Eevasta" oli ehdolla 19 muuhun palkintoon, ja voitti niistä 12.


title: Kaikki Eevasta

text: Vuonna 1990 "Kaikki Eevasta" valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta. Internet Movie Databasen Top 250 parasta elokuvaa -äänestyksessä "Kaikki Eevasta" on sijoittunut sijalle 74.Oscar-palkinnot, 1951


title: Kaikki Eevasta

text: Golden Globe-palkinnot, 1951


title: Kaikki Eevasta

text: BAFTA-palkinnot, 1951


title: Kaikki Eevasta

text: New York Film Critics Circle-palkinnot, 1950


title: Kaikki Eevasta

text: Directors Guild of America-palkinnot, 1951


title: Kaikki Eevasta

text: Cannesin elokuvajuhlat, 1951


title: Kaikki Eevasta

text: Bodil-palkinnot, 1952


title: Kaikki Eevasta

text: Italian National Syndicate of Film Journalists ("Nastro d'Argento"), 1952


title: Kaikki Eevasta

text: Kinema Junpo-palkinnot, 1952


title: Kaikki Eevasta

text: Writers Guild of America (WGA)-palkinnot, 1951


title: Kaikki Eevasta

text: Oscar-ehdokkuudet, 1951


title: Kaikki Eevasta

text: Golden Globe-ehdokkuudet, 1951


title: Kaikki Eevasta

text: Writers Guild of America (WGA)-ehdokkuudet, 1951


title: Kaikki Eevasta

text: American Film Instituten 100-vuotissarjoissa "Kaikki Eevasta" sijoittui seuraavasti:


title: Joseph L. Mankiewicz

text: Joseph L. Mankiewicz (11. helmikuuta 1909 Wilkes-Barre, Pennsylvania – 5. helmikuuta 1993 Bedford, New York) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.


title: Joseph L. Mankiewicz

text: Aloitti uransa käsikirjoittajana 1930-luvun vaihteessa ja siirtyi myös ohjaamaan 1940-luvun puolessavälissä. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat mm. "Kummitus ja rouva Muir" (The Ghost and Mrs. Muir, 1947), "Kaikki Eevasta" (All About Eve, 1950), "Julius Caesar" (1953), "Paljasjalkakreivitär" (The Barefoot Contessa, 1954), "Hiljainen amerikkalainen" (The Quiet American, 1958), "Äkkiä viime kesänä" (Suddenly, Last Summer, 1959) ja "Kleopatra" (Cleopatra, 1963). Tämän lisäksi hän tuotti yli 20 elokuvaa. Elokuvasta "Kaikki Eevasta" hän sai sekä parhaan ohjauksen että parhaan käsikirjoituksen Oscar-palkinnon. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.


title: Joseph L. Mankiewicz

text: Hän oli elämänsä aikana kolme kertaa naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Hän kuoli sydänsairauteen 83-vuotiaana vain alle viikko 84. syntymäpäiväänsä. Mankiewiczin vanhempi veli oli elokuvakäsikirjoittaja Herman J. Mankiewicz.


title: Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota

text: Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota oli Tanska-Norjan, Puola-Liettuan ja Lyypekin muodostaman liittouman ja Ruotsin välinen sota vuosina 1563–1570, minkä syynä oli kilpailu Itämeren herruudesta.


title: Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota

text: Sotatoimien aikana Ruotsin eteläiset osat kärsivät pahasti. Sota päättyi vuonna 1570 allekirjoitettuun Stettinin rauhaan, joka ei sisältänyt alueluovutuksia millekään osapuolelle.


title: Anne Baxter

text: Anne Baxter (7. toukokuuta 1923 Michigan City, Indiana – 12. joulukuuta 1985 New York, New York) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.


title: Anne Baxter

text: Baxter aloitti elokuvauransa 1940-luvun alussa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa Orson Wellesin ohjaama "Mahtavat Ambersonit" (1942), "Veitsen terällä" (1946), "Kaikki Eevasta" (1950), "Neljä helmeä" (1952), "Minä tunnustan" (1953) ja "Kymmenen käskyä" (1956). Elokuvasta "Veitsen terällä" hän voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon.


title: Anne Baxter

text: Baxterin ura kesti melkein 50 vuotta, joiden aikana hän näytteli elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Elokuvauransa Baxter päätti vuonna 1980, minkä jälkeen hän näytteli televisiossa kuolemaansa 1985 asti.


title: Anne Baxter

text: Anne Baxter syntyi 7. toukokuuta 1923 Indianan Michigan Cityssä myyntimies Kenneth Stuart Baxterin (1893–1977) ja tämän vaimon Catherine Dorothy Baxterin (1894–1979) lapseksi. Hänen äitinsä isä oli arkkitehti Frank Lloyd Wright.


title: Anne Baxter

text: Baxterin isä oli merkittävä Seagrams Distillery Companyn johtaja. Perhe muutti melko pian Annen syntymän jälkeen Bronxvillen kylään New Yorkin osavaltiossa. Annen ollessa kymmenvuotias perhe muutti New Yorkin kaupunkiin, jossa Anne kävi maineikasta Brearley Schoolin tyttökoulua. Kymmenvuotiaana hän pääsi osallistumaan Broadway-näytelmään, jossa Helen Hayes oli pääosassa. Näytelmän seurauksena Anne vaikuttui teatterimaailmasta niin paljon, että ilmoitti perheelleen aikovansa näyttelijäksi. 13-vuotiaana hän esiintyi jo vakinnaisesti Broadwaylla. Tällöin Anne myös opiskeli näyttelemisen alkeita kuuluisan opettajan ja näyttelijä Maria Uspenskajan ohjastuksessa ja opiskeli New Yorkissa Theodora Irvine School of the Theaterissa vuodet 1934–1936.


title: Anne Baxter

text: Baxter teki ensimmäisen näyttelijänsuorituksen jo kymmenvuotiaana Helen Hayesin tähdittämässä näytelmässä. 13-vuotiaasta lähtien Baxter esiintyi Broadwayn lavoilla vakinnaisesti. Hänen näytelmiään olivat muun muassa komedia "Seen But Not Heard" (1936), jossa Anne oli isossa osassa Elizabeth Winthropina; näytelmää esitettiin 60 näytöstä syyskuusta marraskuuhun sekä komedia "There’s Always a Breeze" (1938) ja draama "Madame Capet" (1938), joiden jälkeen Anne lähti toistamiseen Hollywoodiin vuonna 1939.


title: Anne Baxter

text: Baxter oli jo 14-vuotiaana vuonna 1937 Hollywoodissa elokuvakoe-esiintymisissä. Koska hän oli vielä liian nuori aloittamaan elokuvauraa, Baxter palasi vielä New Yorkiin Broadwaylle. Baxter palasi vuonna 1939 takaisin Hollywoodiin aloittaakseen nyt vähän vanhempana elokuvauran. 16-vuotias Baxter oli ehdolla rouva DeWinterin rooliin jännityselokuvaan "Rebekka" (1940) ja kävi koekuvauksissa roolia varten. Baxter menetti roolin Joan Fontainelle, koska ohjaaja Alfred Hitchcock piti Baxteria liian nuorena rooliin. Kuitenkin Baxter sai pian seitsemän vuoden sopimuksen 20th Century Foxin kanssa elokuvamogulien hänet nähtyään.


title: Anne Baxter

text: Baxter teki ensiesiintymisensä elokuvissa westernissä "Aavikon salaisuus" (1940), jossa hänellä oli sivurooli Joan Johnsonina ja vastanäyttelijänä Wallace Beery. Baxter näytteli elokuvissa "The Great Profile" (1940) ja "Charleyn täti" (1941), joista Baxter ei saanut vielä huomiota. Vuoden 1941 elokuva "Suursuon salaisuus" toi Annelle nyt tähteyttä ja roolikin oli tasokas, mutta kriitikot eivät vaikuttuneet Annesta, hänen roolistaan tai koko elokuvasta.


title: Anne Baxter

text: Ohjaaja Orson Welles valitsi Baxterin näyttelemään draamaelokuvaan "Mahtavat Ambersonit" (1942), jossa Baxterilla oli vastanäyttelijänä Joseph Cotten, jonka tytärtä Anne näytteli. "Ambersonit" sai neljä Oscar-ehdokkuutta, ja Baxter sai nyt enemmän kuuluisuutta. Vuonna 1943 Baxter näytteli Billy Wilderin ohjaamassa "Tie Kairoon", jossa hänellä vastanäyttelijänä oli Franchot Tone. Samana vuonna häneltä ilmestyi "Pohjantähti", joka sai kuusi Oscar-ehdokkuutta vuonna 1944. "Pohjantähdessä" hänellä oli vastanäyttelijöinä Dana Andrews, Walter Huston, Walter Brennan, ja Lewis Milestone ohjasi elokuvan. Tästä elokuvasta tuli hänen pienimuotoinen läpimurtonsa ja "Pohjantähti" oli kassa- että arvostelumenestys, ja Baxterkin sai osakseen kriitikoilta erinomaista palautetta.


title: Anne Baxter

text:
Vuonna 1944 Baxterin elokuva "Guest in the House" menestyi vähän, mutta "Odottamaton vieras" (1944) sen sijaan sai menestystä, vaikka kriitikot eivät vaikuttuneet elokuvasta. Baxter näytteli elokuvassa tulevan aviopuolisonsa kanssa, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1946. Baxter näytteli Tyrone Powerin ja Gene Tierneyn kanssa vuoden 1946 draamaelokuvassa "Veitsen terällä", josta Baxter voitti vuonna 1947 Oscar-palkinnon parhaasta naissivuosasta sekä parhaan naissivuosan Golden Globen. Myöhemmin Baxter kertoi, että "Veitsen terällä" sisälsi hänen ainoan loistavan suorituksensa sairaalakohtauksessa, missä Sophien hahmo "menettää aviomiehensä, lapsensa ja kaiken muun". Baxter sanoi, että hän "oli elänyt uudelleen veljensä kuoleman", joka oli kuollut vain kolmivuotiaana. Samana vuonna hän näytteli Paul Munin kanssa elokuvassa "Enkeli olan takana". Vuonna 1947 Baxter oli kertojana Betty Grablen tähdittämässä menestyselokuvassa "Kevytmielinen äitini" sekä oli naispääosassa elokuvassa "Lentävät huimapäät" William Holdenin ollessa miespääosassa. Vuonna 1948 Baxter näytteli Clark Gablen ja Lana Turnerin kanssa sotadraamassa "Paluu kotiin" ja oli naispääosassa rikoselokuvassa "Polttava aurinko", missä Gregory Peck ja Richard Widmark myös näyttelivät.
Vuonna 1950 Baxter valittiin toiseen naispääosaan, Eve Harringtonin rooliin, draamaelokuvaan "Kaikki Eevasta" (1950) monista harkituista naistähdistä. Elokuvassa näyttelivät myös Bette Davis, George Sanders, Celeste Holm ja Marilyn Monroe. Baxter sai vuonna 1951 roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden, mutta hävisi sen Judy Hollidaylle, joka voitti sen roolistaan elokuvasta "Eilen syntynyt". "Kaikki Eevasta" oli ehdokkaana yhteensä 14 Oscar-palkintoon, joista se voitti kuusi. "Kaikki Eevasta" on myös Baxterin tunnetuin elokuvaroolisuoritus. Samana vuonna Baxterilta oli ilmestynyt myös elokuva "Sheriffin tytär", jossa Monroekin oli esiintynyt. 1950-luvulla Baxter näytteli teatterissa elokuvien ohella. Vuonna 1952 Baxter näytteli episodielokuvassa "Neljä helmeä", joka koostui viidestä tarinasta. Baxter oli näytellyt kolmannessa "The Last Leaf" -osiossa, jonka ohjasi Jean Negulesco. Vuonna 1953 Baxter näytteli Broadwaylla Tyrone Powerin kanssa Charles Laughtonin "John Brown’s Body" -näytelmässä, joka perustuu Stephen Vincent Benétin runoelmaan. Vuonna 1953 Baxter allekirjoitti sopimuksen Warner Brothersin kanssa kahdesta elokuvasta. Näistä ensimmäinen oli Alfred Hitchcockin draama "Minä tunnustan" (1953), jossa hänen vastanäyttelijänä oli Montgomery Clift; toinen elokuva oli Fritz Langin ohjaama film noir "Sininen gardenia" (1953), jossa Baxter näytteli murhasta syytettyä naista. Baxter muistetaan myös hyvin suuresta roolistaan Egyptin kuningatar Nefertarina Cecil B. DeMillen ohjaamassa eeppisessä draamassa "Kymmenen käskyä" (1956), jossa Baxterilla oli vastanäyttelijänä Charlton Heston Mooseksena.


title: Anne Baxter

text:
"Kymmenen käskyn" jälkeen Baxter sai vähemmän elokuvarooleja, koska hänellä ei ollut sopimusta minkään studion kanssa. Baxter alkoi käyttää lahjojaan freelanceriin. Hän myös jatkoi teatteriuraansa ja aloitti televisiossa esiintymisen vuonna 1957. Baxterilta ilmestyivät western "Väkivaltainen Texas" (1957), jossa hänellä oli vastanäyttelijänä jälleen Charlton Heston, mysteeritrilleri "Vääristynyt varjo" (1958) ja komediadraama "Seitsemännentoista nuken kesä" (1959). Baxter teki myös Broadway-roolin näytelmässä "The Square Root of Wonderful", joka sai ensi-iltansa 30. lokakuuta 1957. Näytelmää esitettiin 45 näytöstä joulukuuhun asti. Hän näytteli myös näytelmissä "Suite in Two Keys" (1958) ja "Light Up the Sky" (1958).
1960-luvulle mentäessä Baxter teki vielä elokuvat "Cimarron" (1960), "Kuuma katu" (1962) ja "Syyllistä etsitään" (1962). Elokuvat olivat tasokkaita ja saivat Oscar-ehdokkuuksia. "Kuumassa kadussa" näyttelivät myös Jane Fonda ja Barbara Stanwyck. Elokuvien jälkeen Baxter piti neljän vuoden tauon elokuvista. Television puolella Baxter teki erilaisia rooleja sarjoihin "Se parhaiten nauraa..." vuosina 1957–1960, "The DuPont Show with June Allyson" vuonna 1960 ja "Hitchcock esittää" vuonna 1963. Baxter vieraili myös visailuohjelmassa "What’s My Line?" "Mystery Guestsissa". Baxter näytteli myös vierailevaa roistoa Zelda Suurta kahdessa jaksossa supersankarisarjassa "Batman" vuonna 1966. Baxter näytteli myös toista roistoa, kasakoiden kuningatarta Olgaa, jonka vastassa oli Vincent Pricen näyttelemä Munapää kolmessa jaksossa "Batmanin" kolmannessa tuotantokaudessa vuonna 1967. Samana vuonna hän näytteli William Castlen kauhukomediassa "Ruumis karkuteillä".


title: Anne Baxter

text: Baxter palasi Broadwaylle 1970-luvulla näytelmään "Applause" (1970–1972), "Kaikki Eevasta" -elokuvan musikaaliversioon, Margo Channingin rooliin tällä kertaa. Bette Davis oli näytellyt Margoa elokuvaversiossa vuonna 1950. Baxter korvasi Lauren Bacallin, joka voitti Margon roolista Tony-palkinnon. Vuonna 1974 Baxter näytteli näytelmässä "Noël Coward in Two Keys". 1970-luvulla Baxter oli usein vieraana ja sijaisjuontaja keskusteluohjelmassa "The Mike Douglas Show", koska Baxter ja ohjelman juontaja Mike Douglas olivat keskenään ystäviä. Baxter näytteli murhanhimoista elokuvatähteä Nora Chandleria rikossarjassa "Columbo" jaksossa "Haudattu menneisyys" vuonna 1973. Baxter kirjoitti vuonna 1976 kirjan "".


title: Anne Baxter

text: Vuonna 1980 Baxter näytteli viimeisessä jääneessä elokuvassaan "Jane Austen Manhattanilla". Vuonna 1981 Baxter esiintyi minisarjassa "Eedenistä itään" Fayen roolissa. Vuonna 1983 Baxter sai yhden pääosista draamasarjasta "Hotel". Hän korvasi Bette Davisin tämän sairastumisen takia. Baxter näytteli Victoria Cabot’ia sarjassa aina kuolemaansa 1985 saakka; yhteensä 75 jaksossa. Jakso "Horizons", joka esitettiin 21. toukokuuta 1986, omistettiin Baxterin muistolle tekstillä "Good Night Sweet Princess" (suom. "Hyvää yötä rakas prinsessa").


title: Anne Baxter

text: Baxter sai 8. helmikuuta 1960 elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle, Hollywoodiin osoitteeseen 6741 Hollywood Boulevard. Anne Baxter painoi Gregory Peckin kanssa käden- ja jalanjälkensä ja kirjoitti nimikirjoituksensa märkään betonilaattaan Grauman’s Chinese Theatren edustalle 15. joulukuuta 1949.


title: Anne Baxter

text: Baxter meni vihille ensimmäisen kerran näyttelijä John Hodiakin (1914–1955) kanssa 7. heinäkuuta 1946. He saivat tyttären Katrina Hodiak (myöhemmin Vonditter), joka syntyi 9. heinäkuuta 1951. Baxter ja Hodiak erosivat 27. tammikuuta 1953. Baxter syytti myöhemmin itseään erosta.


title: Anne Baxter

text: Baxter avioitui toisen aviomiehensä, Randolph Galtin, kanssa 18. helmikuuta 1960. Galt oli yhdysvaltalainen karjatilan omistaja, jonka karjatila sijaitsi Australiassa lähellä Sydneyä. Baxter ja Galt tapasivat toisensa, kun Baxter oli kuvaamassa elokuvaansa "Seitsemännentoista nuken kesä" (1959). Baxter jätti Hollywoodin Katrinan kanssa, ja he muuttivat asumaan Galtin kanssa hänen syrjäiselle 37 000 eekkerin kokoiselle karjatilalle, joka sijaitsi 180 mailia pohjoiseen Sydneystä, Girosta (lausuessa Ghee-ro). Avioliittonsa aikana he saivat kaksi tytärtä, Melissan (s. 1961) ja Maginelin (s. 1963). Maginelin syntymän jälkeen perhe muutti takaisin Kaliforniaan. Galt ilmoitti yhtäkkiä, että he muuttaisivat 11 000 eekkerin kokoiselle ranchille Grantsin kaupungin eteläpuolelle, New Mexicoon. Sitten he muuttivat Havaijille ennen kuin asettuivat lopullisesti takaisin Kaliforniaan, Brentwoodin kaupunginosaan Los Angelesiin. Baxter ja Galt erosivat vuonna 1969. Melissa Galtista tuli sisustussuunnittelija ja kirjailija, joka asuu Georgian Atlantassa, ja Maginel ryhtyi roomalaiskatoliseksi nunnaksi Roomassa, Italiassa.


title: Anne Baxter

text: Baxter meni uusiin naimisiin 30. tammikuuta 1977 pörssivälittäjä David Kleen kanssa. Heidän avioliittonsa jäi kuitenkin lyhyeksi, kun Klee kuoli yllättäen sairauteen. Tuore aviopari oli ostanut rönsyilevän kiinteistön Eastonista, Connecticutista, jonka he olisivat laajasti kunnostaneet. Klee ehti kuitenkin kuolla 15. lokakuuta 1977 ennen kuin remontti oli valmis. Talo suunniteltiin muistuttavan Frank Lloyd Wrightin "prairie school" -arkkitehtuuria. Baxter ei enää mennyt naimisiin Kleen kuoleman jälkeen. Baxterilla oli talo Länsi-Hollywoodin kaupungissa. Hän kuitenkin asui ja piti ensisijaisesti Connecticut-taloaan kotinaan. Baxter oli myös aktiivinen "The Connecticut Early Music Societyn" hyväntekijä.


title: Anne Baxter

text: Baxter oli muotisuunnittelija ja elokuvapuvustaja Edith Headin pitkäaikainen ystävä. He tapasivat ensimmäisen kerran "Kymmenen käskyä" -elokuvan kuvauksien aikana. Head esiintyi cameoroolissa Baxterin kanssa "Columbon" "Haudattu menneisyys" -jaksossa vuonna 1973. Headin kuoleman aikaan vuonna 1981 Melissa Galt, joka oli Headin kummityttö, peri Headilta tämän korukokoelman.


title: Anne Baxter

text: Anne Baxter sai aivoaneurysmavuodon 4. joulukuuta 1985, kun hän oli viittilöimässä taksia New Yorkissa Madison Avenuella. Baxter vaipui tajuttomuuteen ja kuoli kahdeksan päivää myöhemmin 62-vuotiaana 12. joulukuuta Lenox Hill -sairaalassa Manhattanilla.


title: Anne Baxter

text: Baxter haudattiin Wright-suvun hauta-alueelle Lloyd–Jones-hautausmaalle (tunnetaan myös nimellä Unity Chapel -hautausmaa) Spring Greenin kylään, Wisconsiniin.


title: Yhdysvaltain 25. jalkaväkidivisioona

text: 25. jalkaväkidivisioona (, lempinimeltään "Tropic Lightning") on Yhdysvaltain maavoimien yksikkö, joka muodostettiin 1. lokakuuta 1941, hieman ennen Yhdysvaltain osallistumista toiseen maailmansotaan. Divisioona on yhä toiminnassa.


title: Yhdysvaltain 25. jalkaväkidivisioona

text: Divisioona muodostettiin Havaijilla Oahun saarella sijaitsevalle Schofieldin kasarmille. Jalkaväkidivisioonan tehtävänä on siitä lähtien ollut Itä-Aasian ja Tyynenmeren alueen vartiointi.


title: Yhdysvaltain 25. jalkaväkidivisioona

text: Japanin Pearl Harboriin 7. joulukuuta 1941 tekemän ilmahyökkäyksen seurauksena 25. jalkaväkidivisioona toimi rantapuolustustehtävissä, sillä japanilaisten epäiltiin yrittävän myös nousta maihin saarille. Divisioona osallistui Tyynenmeren alueella Japania vastaan käytyihin taisteluihin Guadalcanalissa ja muilla Salomonsaarilla 1942–1944 sekä Filippiinien takaisinvaltaukseen vuonna 1945. Divisioona tunnettiin kyvystään nopeisiin liikkeisiin ja siirtymiin ja ansaitsi täten lempinimensä ”Tropic Lightning”. Sodan loppumisen jälkeen divisioona oli mukana miehittämässä Japania viiden vuoden ajan.


title: Yhdysvaltain 25. jalkaväkidivisioona

text: Korean sodan alettua divisioona siirrettiin YK:n käskystä nopeasti puolustamaan Pusanin satamakaupunkia. Se suoriutui tehtävästään mainiosti ja sai presidentillisen kunniamaininnan toiminnastaan. Yksikkö toimi Koreassa koko sodan ajan ja jäi turvaamaan Etelä-Koreaa vuoteen 1954 asti. Tällöin yksikkö siirrettiin 12 vuoden poissaolon jälkeen kotiinsa Schofieldin kasarmille.


title: Yhdysvaltain 25. jalkaväkidivisioona

text: Vietnamin sotaan divisioonasta siirrettiin alkuun pieniä osastoja tuki- ja rakennusjoukoiksi, kunnes sen miehiä oli Vietnamissa jo noin 2 200 vuonna 1965. Suurempi ja yhteinäinen 4 000 miehen taisteleva osasto seurasi loppuvuodesta. Divisioona osallistui raskaisiin taisteluihin vuosien 1966–1972 aikana. Se puolusti Saigonia Tet-hyökkäysten aikana 1968–1969. Kesällä 1970 25. vieraili myös Kamputsean puolella iskuissa vietnamilaississien asevarastoihin ja piilotukikohtiin. Sen siirto takaisin Havaijille aloitettiin loppuvuodesta 1970. Viimeinen osasto divisioonasta jätti Vietnamin huhtikuussa 1971.


title: Yhdysvaltain 25. jalkaväkidivisioona

text: Armeijan leikkausten jälkeen divisioonasta oli jäljellä vain kokonainen prikaati. Divisioonan status palautettiin toukokuussa 1972. Persianlahden sodassa 25.jalkaväkidivisioonasta oli mukana vain pieniä joukkueita kokemuksen levittämisen vuoksi. Divisioonaa itseään tarvittiin Schofieldissa varmistuksena Koreoiden huononevien välien vuoksi. Sen jälkeen se on ollut mukana ja järjestämässä kansainvälisiä ja kotimaisia suurharjoituksia Japanissa, Koreassa, Thaimaassa, Filippiineillä, Australiassa ja Havaijin pääsaarella.


title: Yhdysvaltain 25. jalkaväkidivisioona

text: Yksikkö uudelleenorganisoitiin kevyeksi jalkaväendivisioonaksi vuonna 1986, jolloin sen nimeksi tuli 25. Infantry Division (Light). Irakin ja Afganistanin valtaamiseen divisioona ei osallistunut. Sen prikaateja on kierrätetty miehitystehtävissä Irakissa vuoden 2004 tammikuusta lähtien. Divisioonan rakenteeseen tehtiin muutoksia loppuvuonna 2005 ja seurauksena se luopui kevyt-luokituksestaan.


title: George Sanders

text: George Sanders (3. heinäkuuta 1906 Pietari, Venäjän keisarikunta – 25. huhtikuuta 1972 Castelldefels, Espanja) oli englantilainen näyttelijä.


title: George Sanders

text: Hän aloitti uransa 1930-luvun puolessavälissä. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat mm. Alfred Hitchcockin ohjaamat "Rebekka" (Rebecca, 1938) ja "Ulkomaankirjeenvaihtaja" (Foreign Correspondent, 1940), "Dorian Grayn muotokuva" (The Picture of Dorian Gray, 1945), "Kummitus ja rouva Muir" (The Ghost and Mrs. Muir, 1947), "Simson ja Delila" (Samson and Delilah, 1949), "Kaikki Eevasta" (All About Eve, 1950) ja "Rikhard Leijonamieli" (King Richard and the Crusaders, 1954). Elokuva "Kaikki Eevasta" toi hänelle parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvaurastaan ja toisen televisiourastaan.


title: George Sanders

text: Sanders oli elämänsä aikana neljä kertaa naimisissa. Hän oli naimisissa mm. Zsa Zsa Gaborin kanssa vuosina 1949-1954 sekä tämän siskon Magda Gaborin kanssa vuosina 1970-1971. Hän kuoli oman kätensä kautta 65-vuotiaana.


title: George Sanders

text: Filmografiassa on lueteltu Sandersin elokuvat, jotka on esitetty Suomessa.


title: Thelma Ritter

text: Thelma Ritter (14. helmikuuta 1902 New York – 5. helmikuuta 1969 New York) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän tuli tunnetuksi monista sivurooleistaan 1940-, 1950- ja 1960-luvun elokuvissa.


title: Thelma Ritter

text: Ritter aloitti uransa teatterissa ja voittikin urallaan Tony-palkinnon. Hänen elokuvabedyyttinsä oli pikkurooli elokuvassa "Susanin kääntymys" (1947), jota seurasi pikkurooli elokuvassa "Kirje kolmelle naiselle" (1949). Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat "Kaikki Eevasta" (1950), "Rakastelua" (The Mating Season, 1951), "Titanic" (1953), "Takaikkuna" (1954), "Setä Pitkäsääri" (Daddy Long Legs, 1955), "Kaikki alkoi puhelimesta" (1959), "Sopeutumattomat" (1961), "Alcatrazin vanki" (Birdman of Alcatraz, 1962), "Näin valloitettiin Villi Länsi" (How the West Was Won, 1962) ja "Sänky kolmelle" (Move Over, Darling, 1963). Ritterin viimeiseksi elokuvaksi jäi "Ei niin pahaa ettei jotain hyvääkin" (What's So Bad About Feeling Good?, 1968). Vuonna 1954 hän juonsi Oscar-gaalan yhdessä Bob Hopen kanssa.


title: Thelma Ritter

text: Ritter oli naimisissa Joseph Moranin kanssa aina kuolemaansa saakka. Heillä oli kaksi lasta. Hän kuoli sydänsairauteen 66-vuotiaana.


title: Stutthof

text: Stutthof () oli ensimmäinen toisen maailmansodan alettua Saksan ulkopuolelle perustettu keskitysleiri Puolassa. Se toimi myös tuhoamisleirinä kesästä syksyyn 1944. Stutthofissa oli myös noin 90 suomalaista internoitua merimiestä sodan loppuvaiheissa ja sinne vietiin jo jatkosodan aikana Suomesta Saksaan luovutettuja poliittisia vankeja. Nykyisin paikalla on keskitysleirin muistoa vaaliva museo.


title: Stutthof

text: Danzigin vapaakaupungin (nykyinen Gdańsk) natsit suunnittelivat leirejä ei-toivotulle puolalaisainekselle ja pidätyslistoja valmisteltiin jo vuodesta 1936 lähtien. Heinäkuussa 1939 Danzigin SS:n yksikkö SS-Wachsturmbann Eimann suunnitteli vankileirien perustamista ja Stutthof valittiin tulevan keskitysleirin paikaksi jo elokuussa ennen sodan puhkeamista. Toisen maailmansodan ensimmäisenä päivänä, 1. syyskuuta 1939, Danzigissa pidätettiin noin 1 500 ihmistä, enimmäkseen puolalaisia sosiaalisen elämän ja talouden aktiiveja ja puolalaisorganisaatioiden jäseniä.


title: Stutthof

text:
Leiri perustettiin 2. syyskuuta 1939 metsäiselle alueelle Sztutowon kaupungin länsipuolelle, noin 34 kilometriä Gdańskista itään. Alue oli hyvin eristetty. Sen pohjoispuolella on Gdańskinlahti, idässä Veikselinhaffi ja länsipuolella Veikseljoki. Maasto oli märkää, lähes merenpinnan tasolla. Leiri sijaitsi Gdańskin-Elbingin valtatien varrella. Leirin perusti SS-Sturmbannführer Max Pauly turvallisuuspoliisin valtuuttamana. Tuona päivänä leiriin tuotiin 150–200 vankia Danzigista ja leirin rakentaminen aloitettiin pakkotyönä. 15. syyskuuta leirillä oli jo 6 000 vankia.
30. tammikuuta 1940 keskitysleirien tarkastaja SS-Gruppenführer Richard Glücks ehdotti Heinrich Himmlerille leirin muuntamista keskitysleiriksi. Glücksin mukaan leiri täytti keskitysleiristatuksen ehdot, muun muassa kyvyn ottaa vastaan lisävankeja ja käyttää heitä pakkotyöhön rakennuksilla, maatöissä ja läheisellä kivilouhoksella. Glücks ehdotti myös, että leiriä laajennettaessa SS voisi ottaa haltuunsa läheisen tiilitehtaan.


title: Stutthof

text:
23. marraskuuta 1941, yli vuosi Glücksin ehdotuksen jälkeen, Himmler tarkasti leirin. Hänen mielestään se oli ideaalinen ehdokas yhdeksi miehitettyjen alueiden pääleiriksi. Hän määräsi leirin muuntamisen tavalliseksi keskitysleiriksi ja tiilitehtaan ottamisen SS:n haltuun. Leiristä tuli pian tärkein pohjois-Puolan keskitysleiri ja se sai täysimittaisen keskitysleiristatuksen 13. tammikuuta 1942 siirtyen suoraan SS-Wirtschaftsverwaltungshauptamtin alaisuuteen. Alkuperäinen ”vanha leiri” oli ympäröity piikkilanka-aidalla. Vuonna 1943 leiriä laajennettiin. Uusi leiri rakennettiin alkuperäisen viereen ja se ympäröitiin sähköistetyllä piikkilanka-aidalla. 1944 Stutthofista tuli yli sadan pohjois- ja keski-Puolassa sijainneen pakkotyöleirin hallinnollinen keskus.
Viidessä vuodessa varsinainen Stutthofin leiri kasvoi pienestä 12 hehtaarin alueesta, joka oli tarkoitettu 3 500 vangille, 120 hehtaarin alueeksi, jossa oli vuonna 1944 57 000 vankia ja 39 alaleiriä. 15. tammikuuta 1945 SS raportoi leirillä edelleen olleen vähintään 50 000 vankia, joista 18 000 oli miehiä.


title: Stutthof

text:
Leirille vietiin kokonaisuudessaan 100 000–110 000 henkilöä, aluksi pääasiassa ei-juutalaisia puolalaisia. Vuonna 1944 neuvostojoukkojen edetessä leirille toimitettiin puolanjuutalaisia Varsovasta ja Białystokista sekä muitakin juutalaisia etupäässä Baltian maiden työleireiltä.
Vankeja käytettiin pääasiassa pakkotyöhön. Jotkut työskentelivät leirin lähelle sijoitetuissa SS:n omistamissa yrityksissä, kuten "Deutsche Ausrüstungswerkessa". Toiset työskentelivät tiilitehtailla, yksityisissä yrityksissä, maatöissä tai leirin omissa työpajoissa. Vuonna 1944 leirille perustettiin "Focke-Wulfin" lentokonetehdas. Vähitellen Stutthofin leirijärjestelmä käsitti laajan verkoston pakkotyöleirejä. Kaiken kaikkiaan 105 alaleiriä perustettiin Puolan pohjois- ja keskiosiin, joista tärkeimmät olivat Toruńissa ja Elblągissa.


title: Stutthof

text:
Olosuhteet leirillä olivat ankarat. Monet kuolivat pilkkukuume-epidemioissa. Esimerkiksi toisessa epidemiassa, joka puhkesi 1. huhtikuuta 1943 SS:n tietojen mukaan kesäkuun puoliväliin mennessä 1 100 vankia oli sairaalaparakeissa. Leirin johto kuitenkin halusi piilotella kuolinsyitä keskitysleirien tarkastuselimiltä ja paikalliselta väestöltä ja rekisteröi vain 18 kuolemantapausta pilkkukuumeesta johtuneeksi. Syyskuuhun 1943 mennessä noin 1 500 vankia oli kuollut tautiin.
Zyklon B -kaasutukset leirin pienessä kaasukammiossa alkoivat 22. kesäkuuta 1944. SS-vartijat teloittivat noin 100 poliittista vankia, enimmäkseen puolalaisia ja valkovenäläisiä. Muutoin kammiota käytettiin lähinnä työkyvyttömiksi katsottuihin ja sairaisiin vankeihin. Kammioon mahtui noin 30–50 vankia kerrallaan.


title: Stutthof

text:
19. heinäkuuta 1944 leirille tuotiin 1 200 naista ja lasta Kaunasin ghetosta Liettuasta, neuvostojoukkojen lähetessä Liettuaa. Kaasutusten päättyessä marraskuussa SS oli tappanut yli tuhat vankia kaasukammiossa, pääosin juutalaisnaisia. Leirin sairaalan lääkärit myös teloittivat sairaita tai loukkaantuneita henkilöitä kuolettavilla ruiskeilla. Leiri tuli osaksi ”juutalaisongelman lopullista ratkaisua” – Endlösung-massatuhoamisprojektia.
Tammikuussa 1945 alkoi Stutthofin ja sen alaleirien tyhjennys. Tuolloin pääosa vangeista oli juutalaisia. Noin 5 000 vankia eri alaleireiltä marssitettiin Itämereen ja ammuttiin konekivääreillä. Loput vangit marssitettiin kohti Lauenburgia, mutta etenevät neuvostojoukot katkaisivat marssireitin. Vielä elossa olevat vangit marssitettiin takaisin leiriin. Tuhannet kuolivat marssin aikana ankariin talviolosuhteisiin ja vartijoiden väkivaltaan.
Huhtikuun lopulla 1945 jäljellä olevat vangit kuljetettiin pois meritse, koska leiri oli täysin neuvostojoukkojen piirittämä. Taas kerran sadat vangit marssitettiin mereen ja ammuttiin. Yli 4 000 vankia kuljetettiin pienillä laivoilla Saksaan. Osa päätyi Neuengammen keskitysleirille Hampurin lähellä ja osa Itämeren rannikolla olleille leireille. Monet hukkuivat matkalla. Vähän ennen Saksan antautumista jotkut vangit kuljetettiin Malmöön, Ruotsiin ja he pääsivät sairaalahoitoon. On arvioitu että yli 25 000 vankia, joka toinen matkaan lähteneistä, kuoli evakuoinnin yhteydessä.
Neuvostojoukkojen 48. armeijan sotilaat saavuttivat Stutthofin 9. toukokuuta 1945 ja vapauttivat viimeiset noin sata vankia, jotka olivat onnistuneet piiloutumaan viimeisen evakuoinnin aikana. Leirin olemassaolon aikana siellä kaiken kaikkiaan olleista noin 100 000–110 000:sta vangista vähintään 65 000 oli kuollut. Vangit edustivat yhteensä 25 kansallisuutta: puolalaisia, juutalaisia, venäläisiä, ukrainalaisia, valkovenäläisiä, liettualaisia, latvialaisia, virolaisia, tšekkejä, slovakialaisia, suomalaisia, norjalaisia, ranskalaisia, tanskalaisia, hollantilaisia, belgialaisia, saksalaisia, itävaltalaisia, englantilaisia, espanjalaisia, italialaisia, jugoslaaveja, unkarilaisia ja romaneja. Heidät altistettiin pakkotyöhön, aliravitsemukseen, huonoon hoitoon, sairauksiin, henkiseen ja fyysiseen kidutukseen. Vankeja teloitettiin ampumalla, hirttämällä, kaasukammiossa, fenoliruiskeilla sydämeen, minkä lisäksi heitä kuoli yleisiin raakuuksiin.


title: Stutthof

text: SS-Sturmbannführer Max Pauly toimi leirin ensimmäisenä johtajana elokuuhun 1942 asti. Hänet tuomittiin sodan jälkeen kuolemaan brittiläisessä sotarikostuomioistuimessa Hampurissa ja teloitettiin 1946. Paulyn jälkeen leirin johtajana toimi SS-Sturmbannführer Paul Werner Hoppe 4. huhtikuuta 1945 saakka. Hän pääsi pakenemaan briteiltä 1945, mutta Länsi-Saksan poliisi sai hänet lopulta kiinni 1953. Vuonna 1957 hänet tuomittiin yhdeksän vuoden vankeusrangaistukseen Bochumissa osallisuudesta ”satoihin vankien murhiin”. Leirin kolmantena ja viimeisenä johtajana oli lyhyen aikaa SS-Hauptsturmführer Paul Ehle (4. huhtikuuta – 9. toukokuuta 1945).


title: Stutthof

text: Johtajien adjutantteina toimivat SS-Obersturmführer Erich Müller (tammikuu 1942 – 14. joulukuuta 1943), SS-Untersturmführer Walter Unger (15. joulukuuta 1943 – 15. kesäkuuta 1944) sekä SS-Oberscharführer Josef Stahl (– 4. huhtikuuta 1945).


title: Stutthof

text: Hallinnollisesti leiri oli jaettu viiteen osastoon ja SS-vartiostoon. Osasto I koostui edellä mainituista adjutanteista. Poliittisen osaston järjestysnumero oli II. Osasto III vastasi leirin operatiivisesta johdosta ja osasto III a työpalvelusta. Osasto IV koostui leirin hallintohenkilökunnasta ja V leirin lääkäreistä. Tämän lisäksi leirin SS-vartiosto oli organisoitu erikseen.


title: Stutthof

text: Leirin muu henkilökunta koostui pääosin SS-vartijoista ja vuoden 1943 jälkeen myös ukrainalaisista vartijoista. Leirin olemassaolon aikana sinne oli ollut sijoitettuna yhteensä noin 3 000 SS-miestä.


title: Stutthof

text: Leirin lääkäreistä SS-Hauptsturmführer, tohtori Willy Jobst sai kuolemantuomion Mauthausen-oikeudenkäynnissä Dachaussa (29. maaliskuuta–13. toukokuuta 1946) muun muassa Mauthausenin keskitysleirillä tekemistään rikoksista. Hänet hirtettiin Landsbergin vankilassa 28. toukokuuta 1947. SS-Hauptsturmführer, tohtori Otto Heidl teki itsemurhan odottaessaan oikeudenkäyntiä vankilassa Bochumissa 1955.


title: Stutthof

text: Entistä henkilökuntaa vastaan pidettiin Gdanskissa sodan jälkeen neljä sotarikosoikeudenkäyntiä: huhti-toukokuussa 1946, tammikuussa 1947 ja kaksi marraskuussa 1947.Edellä mainittujen tuomittujen lisäksi B & S Encyclopedie mainitsee viisi muuta leirin henkilökuntaan kuulunutta. Heistä kolme on tuomittu sotarikoksista. SS-Hauptscharführer Otto Haupt (12 vuoden vankeuteen), SS-Rottenführer Bernhard Lüdtke (kuusi vuotta) ja SS-Unterscharführer Karl-Otto Knott (kolme vuotta). Kahden henkilön, SS-Unterscharführer Josef Weberskin ja SS-Hauptsturmführer Hans Jacobin, kohtalo on jäänyt tuntemattomaksi.


title: Stutthof

text: Monissa lähteissä kerrotaan, että Danzigin lääketieteellisen akatemian anatomisessa instituutissa olisi tehty professori Rudolf Spannerin johdolla erityisesti Stutthofissa surmattujen juutalaisten ruumiista saippuaa. Spannerin toimiin keskittyneen, vuonna 2002 alkaneen, puolalaistutkimuksen mukaan kävi ilmi Spannerin alaisuudessa tuotetun 10–100 kilogrammaa saippuaa, jossa oli ihmisruumiista peräisin olevia ainesosia. Kokeissa käytetyt ruumiit olivat ilmeisesti peräisin Kocborówin mielisairaalasta, Królewiecin vankilasta ja osa Stutthofin keskitysleiriltä. Saippuaa oli käytetty ruumiinavaustilojen ja -pöytien pesemiseen. Spannerin tiloista löydettyjä saippuanäytteitä käytettiin todisteena Nürnbergin oikeudenkäynneissä sotarikoksista ja näytteitä on edelleen jäljellä Haagin kansainvälisen tuomioistuimen arkistoissa. Todistajien mukaan saippuassa oli epämiellyttävä haju, minkä vuoksi siihen lisättiin mantelia.


title: Stutthof

text: Rasvojen kemiaan erikoistunut professori Andrzej Stołyhwo Varsovan maatalouskorkeakoulusta tutki saippuanäytteet 2006. Hänen mukaansa ihmisrasvat ja niistä syntyvä saippua ovat luonnollinen sivutuote, kun ihmisruumiita valmistellaan normaaleihin lääketieteellisiin opetustarkoituksiin lääketieteellisissä oppilaitoksissa. Siinä mielessä Spannerin kokeet eivät ole ilmeisesti sen ajan standardien mukaan olleet järin poikkeuksellisia. Stołyhwo kuitenkin toteaa, että hänen analysoimaansa saippuanäytteeseen oli lisätty kaoliinia, joka viittaisi saippuaa käytetyn hyödyntämistarkoituksessa. Hänen mukaansa tämä loukkaa yleisiä eettisiä periaatteita.


title: Stutthof

text: Juutalaisten holokaustiasiantuntijoiden mukaan ajatus natsien laajamittaisesta saippuatuotannosta on keskitysleireillä levinnyt myytti, joka suurimmalta osin muistuttaa ranskalaista propagandaa ensimmäisen maailmansodan ajalta. Tuolloin ranskalaiset levittivät huhuja, jonka mukaan saksalaiset tekivät saippuaa ihmisjäänteistä. Useilla keskitysleireillä levisi huhu, jonka mukaan saksalaisessa saippuassa olleet kirjaimet ”R.I.F” olisivat olletkin ”R.J.F.” ja merkinneet ”"Reines Judische Fett"”. Itse asiassa kirjaimet merkitsivät ”"Reichstelle für Industriefette"” ja tuon saippuan osalta sen ihmisalkuperä on todettu myytiksi. Holokaustiin erikoistuneen professori Yehuda Bauerin mukaan laajamittainen saippuatuotanto ihmisruumiista ei muutoinkaan ole voinut olla käytännöllistä, vaikka hänkin on ollut tietoinen Danzigissa tehdyistä (ilmeisesti professori Spannerin johtamista) kokeista.


title: Stutthof

text: Elina Sanan mukaan Suomesta luovutettiin jo jatkosodan aikana useita henkilöitä Saksaan, joista ainakin jotkut päätyivät Stutthofiin. Valtaosa 2958:sta Saksaan luovutetusta oli sotavankeja, mutta Sanan tutkimusten mukaan joukossa oli myös Suomen kansalaisia. Muun muassa Valtiollinen poliisi luovutti Gestapolle 129 henkilöä 1941–1943 niin sanottua ”poliisilinjaa” pitkin. Kuusi Suomen kansalaiseksi merkittyä henkilöä lähetettiin S/S Hohenhörn-laivalla Helsingistä Tallinnaan elokuussa 1942, mistä he päätyivät myöhemmin Stutthofiin. Stutthofin kautta suomalaisvankeja päätyi myös Natzweilerin keskitysleirille.


title: Stutthof

text: Esimerkkinä Sana mainitsee Eino Johannes Altis (s. 1900 Hongonjoki) -nimisen miehen. Altis oli muuttanut 1920-luvulla Kanadaan, josta hän oli siirtynyt 1931 Neuvosto-Karjalaan. Sieltä hän oli karannut rajan yli takaisin Suomeen 1934, jossa hänet pidätettiin saman tien ja tuomittiin 2,5 vuodeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta. Vapauduttuaan 1938 Altis elätti itseään kotiseudullaan Honkajoella sekatyömiehenä. Vuonna 1941 Altis tuomittiin 11 kuukaudeksi vankilaan heinävarkaudesta, vaikka asianosainen isäntä ei esittänyt häntä kohtaan vahingonkorvausvaatimuksia. Maaliskuussa 1941 Alttiin kansalaisuus oli yllättäen vaihtunut kirkonkirjaotteessa hänen haettuaan pääsyä ehdonalaiseen. Tämän mukaan hänet olisi otettu 1936 Neuvostoliiton kansalaiseksi, kaksi vuotta Suomeen karkaamisensa jälkeen (hänen istuessaan edellistä tuomiotaan Sukevan silloisessa varavankilassa). Kansalaisuuden vaihtuminen aiheutti ehdonalaisuuden hylkäyksen ja Altis istui tuomionsa loppuun. Tammikuussa 1942 hänet oli lähetetty Joutsenon nimismiehelle ”enempiä toimenpiteitä varten”.


title: Stutthof

text: Hänet on kirjoitettu lähetetyksi Tallinnan kautta Stutthofiin (lähetyslistan nro. 81281, poliittinen vanki). Altis luovutettiin Tallinnan Gestapolle yhdessä 269 muun henkilön kanssa 28. elokuuta 1942 ja seuraava tieto hänestä löytyy Stutthofin keskitysleirille Virosta tuodun vankierän luettelosta elokuussa 1944. Stutthofin arkisto ei kuitenkaan sisällä henkilökorttia hänestä, joten Stutthofiin saapumisensa jälkeen hän katosi jäljettömiin.


title: Stutthof

text: Stutthofin keskitysleirillä oli 90 suomalaista merimiestä, heistä 12 naispuolista, jotka saksalaiset internoivat suomalaisista laivoista Saksan satamissa Suomen katkaistua diplomaattisuhteet Saksan kanssa 2. syyskuuta 1944, minkä jälkeen alkoi Lapin sota. Erityisesti suomalaisrahtilaivojen S/S Mercator, S/S Ellen, S/S Bore VI ja S/S Wappu miehistöt joutuivat Stutthofiin. Mercatorin miehistöön kuulunut Veijo Johansson piti kokemuksistaan salaa päiväkirjaa, joka julkaistiin 1980 Oskar Reposen kirjassa "Kaasukammion varjossa".


title: Stutthof

text: 21. lokakuuta suomalaiset vangit sijoitettiin aluksi 264 norjalaisen maansa miehitystä vastustaneen entisen poliisin kanssa pääleiristä syrjemmällä sijainneeseen pikkuleiriin. Keväällä 1945 tilanne kuitenkin huononi nopeasti ja useimmat kärsivät aliravitsemuksesta ja sairauksista. Maire Aaltonen -niminen Mercatorin salonkityttö synnytti leirillä Lea-tyttövauvan 1. helmikuuta 1945. He molemmat selvisivät elossa Suomeen ja Lea Kulonurmi (e. Aaltonen) lienee ainut Saksan keskitysleireillä syntynyt suomalainen. Johanssonin päiväkirjan ja Reposen omien tutkimusten pohjalta he arvioivat 85 henkilön selvinneen hengissä takaisin Suomeen sodan jälkeen. Kaksi suomalaista kuoli leiriin osuneessa kranaattikeskityksessä, kaksi menehtyi pilkkukuumeeseen Ruotsissa ja yksi nainen kuoli Neustadtissa evakuoinnin yhteydessä. Leiriltä selvinneistä moni oli sairastunut ja invalidisoitunut sekä fyysisesti että psyykkisesti. Naispuoliset suomalaiset keskitysleirivangit eivät olleet edelleenkään 1990-luvun lopussa saaneet korvausta sen enempää Saksalta kuin Suomeltakaan kärsimyksistään, koska vain miespuolisille leiriläisille oli myönnetty valtion veteraanieläkkeeseen oikeuttanut rintamatunnus. Vuosina 2004 ja 2005 uusikaupunkilainen Kerttu Grund lopulta sai Saksan valtion ja saksalaisyritysten korvausohjelmasta sota-ajan pakkotyövangeille 7 669 euroa korvauksena Stutthofin ajaltaan. Yhteensä saksalaisilta korvauksia haki yli tuhat suomalaista, joista korvauksia sai 198 saksalaisten yritysten tai maatalouden hyväksi pakkotyöhön asetettua henkilöä.


title: Stutthof

text: Veijo Johanssonin päiväkirjojen mukaan leirillä kävi kahteen otteeseen, 24. marraskuuta ja 9. joulukuuta 1944, ”Herra Vuori” -niminen suomalainen, Suomalais-Saksalaisen Seuran jäsen, Berliinistä. Hän halusi värvätä neljä merimiestä, jotka noutaisivat Tammisaaresta kiireesti Saksaan haluavia henkilöitä. Herra Vuoren mukaan salaperäiselle matkalle lähtivät 9. joulukuuta Mercatorin 1. perämies K. Gustafsson, Wapun 1. perämies T. Sandell, kolmas konemestari Erik Hyöti ja donkeymies L. Sigg, sekä Bore VI:n toinen konemestari T. Ranta.


title: Stutthof

text: Reposen kirja kertoo myös leiriltä selviytyneen ja sodan jälkeen suomalaistuneen liettuanjuutalaisen Lilly Millnerin vaiheista. Lilly Millner (e. Rosenbaum) syntyi 1930-luvun alussa Kaunasissa alumiinitehtailija Jehuda Rosenbaumin ja tämän vaimon Annan toisena lapsena. Hänen tarkkaa syntymäpäiväänsä ei tiedetä, koska tytön piti opetella valehtelemaan syntymäpäivänsä vaikuttaakseen vanhemmalta keskitysleirissä. Perhe selviytyi elossa liettualaisten suorittamista juutalaisten murhista kesällä 1941, jonka jälkeen saksalaiset pidättivät ja myöhemmin surmasivat perheen isän. Lilly joutui äitinsä ja Moses-veljensä kanssa Slabodkan ghettoon Vilijampolėn esikaupunkialueella Kaunasissa. Moses-veli joutui myöhemmin Dachaun keskitysleiriin, jossa hänet ammuttiin. Kesällä 1944 Lilly kuljetettiin äitinsä kanssa Stutthofiin. Tyttö välttyi kaasukammiolta valehdeltuaan ikänsä ja luottovankina toimineen perheen entisen lastenhoitajan myötävaikutuksella; 10–11-vuotiaat juutalaislapset kaasutettiin muutoin välittömästi. Lillyn äiti menehtyi sairauksiin ja aliravitsemukseen vain vähän ennen vapautumista selvittyään leiriltä ja lähes kuolemanmarsseiltakin Hinow-nimisen pikkukylän, joka hänen mukaansa sijaitsee noin puolen tunnin ajomatkan päässä Gdanskista, lähistöllä ladossa toukokuussa 1945. Lilly painoi vain 16 kiloa, kun hänet punnittiin neuvostojoukkojen kenttäsairaalassa Hinow'ssa muutama päivä vapautumisensa jälkeen.


title: Stutthof

text: Sodan jälkeen Lilly Rosenbaum pääsi Joint-järjestön kautta ensin yhteyteen Sveitsin juutalaisten kanssa, jotka löysivät hänen sukulaisiaan Helsingistä. Vuonna 1947 hän tuli Suomeen isänsä sisarenmiehen Isaj Davidkinin adoptiotyttäreksi. Hän avioitui vuonna 1951 Harry Millnerin kanssa (josta myöhemmin erosi) ja heillä on kaksi lasta. Millner menetti 28 lähisukulaistaan sodan aikana holokaustissa. Vuonna 1998 Millner asui yhä Helsingissä. Keskitysleirikokemuksistaan huolimatta hän piti liettualaisten toimia juutalaisia kohtaan sodan alkuvaiheissa 1941 jopa saksalaisia julmempina. Millnerin tytär on asunut Israelissa.


title: Stutthof

text: Gdańskin aluehallinto perusti museon, "Stutthof Museum"in, Sztutowoon "Council for Commemoration of Struggle and Martyrdom" -nimisen järjestön aloitteesta 12. maaliskuuta 1962. Vuodesta 1966 lähtien museo on ollut Puolan kulttuuriministeriön alaisuudessa. Museo on jaettu tutkimusosastoon, arkistoon, kasvatusosastoon, uudistus- ja konservointiosastoon sekä hallinto-osastoon. Tutkimusosaston toinen alaosasto on erikoistunut Stutthofin keskitysleirin tutkimiseen ja uudistus- ja konservointiosasto entisen keskitysleirin alueen ja esineiden konservointiin ja ylläpitoon.


title: Tšitšagov

text: Tšitšagov (, myös "Tschitschagov", "Tschitschagow", "Chichagov", "Tjitjagov") on venäläinen sukunimi, jota on käyttänyt ainakin kaksi tunnettua sukua tai sukuhaaraa. Katariina Suuren vuonna 1792 aateloima, alun perin Kostroman alueelta peräisin oleva suku on tunnettu amiraaleista Venäjän laivastossa. Toinen Tšitšagov-suku on tunnettu moskovalaisista arkkitehdeista ja taiteilijoista.


title: Tšitšagov

text: Tšitšagovin saari ("Chichagof Island") Alaskassa on nimetty Vasili Tšitšagovin mukaan


title: Tšitšagov

text: "Amiral Tschitschagow" oli myös kaksitorninen fregatti Venäjän Itämeren laivastossa.


title: Teemu Virtala

text: Teemu Virtala (s. 17. elokuuta 1983 Uusikaupunki) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka edustaa italialaista HC Pustertalia.


title: Teemu Virtala

text: Virtala aloitti uransa Jää-Kotkissa, jossa hän pääsi pelaamaan Mestistä kaudella 2001–2002. Seuraavien kahden kauden ajan hän pelasi kuitenkin Lukon A-nuorten joukkueessa. Kaudella 2003–2004 Virtala voitti nuorten SM-liigan pistepörssin, kun hän teki 52 pistettä. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Mestis-seura KooKoohon.


title: Teemu Virtala

text: Virtala pelasi yhden kauden KooKoossa. Tämän jälkeen hän teki sopimuksen Hokin kanssa. Hokissa Virtala pelasi kaksi kautta. Kaudella 2006–2007 hän oli voittamassa Hokissa Mestiksen mestaruutta. Hän teki tuon kauden aikana tehot 7+58 ja sijoittui Mestiksen pistepörssissä toiseksi. Virtala valittiin kertaalleen myös Mestiksen kuukauden pelaajaksi.


title: Teemu Virtala

text: Hyvän Mestis-kauden jälkeen SM-liigaseura KalPa teki sopimuksen Virtalan kanssa. Hänen liigauransa ei kuitenkaan auennut kunnolla KalPassa, vaan hän pelasi samalla myös useita otteluita lainassa Hokissa. KalPa purki hänen sopimuksensa lopulta joulukuussa 2008. Loppukauden hän pelasi Hokissa, jossa teki jälleen hyvät tehopisteet: 15+23 35 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi Virtala siirtyi Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan HC Innsbruckiin. Kauden 2010–2011 hän pelasi Norjan pääsarjan Stavanger Oilersissa ja kaudeksi 2011–2012 hän palasi Mestiksen Hokkiin.


title: Teemu Virtala

text: Virtalan vahvuudet ovat hyvä pelinluku hyökkäyspäässä, jolloin hän pystyy tarjoamaan joukkuetovereilleen hyviä paikkoja.


title: Teemu Virtala

text: Teemu Virtalan pikkuveli Marko Virtala on myös jääkiekkoilija.


title: Teemu Virtala

text: Virtala on pelannut myös rullakiekkoa, jossa hän on saavuttanut useita MM-mitaleja.


title: Gitti Köck

text: Brigitte ”Gitti” Köck (s. 18. maaliskuuta 1970 Innsbruck, Itävalta) on itävaltalainen lumilautailija, joka kilpailee pääasiassa suurpujottelussa.


title: Gitti Köck

text: Köckin suurin saavutus on suurpujottelun olympiapronssi Naganosta 1998. Hän on voittanut myös MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia sekä EM-kultaa, kolme EM-hopeaa ja kerran EM-pronssia. Maailmancupissa hän on sijoittunut 45 kertaa palkintokorokkeelle.


title: Sabine Völker

text: Sabine Völker (s. 11. toukokuuta 1973 Erfurt) on saksalainen pikaluistelija. Hän aloitti luisteluharrastuksen vuonna 1979 ja pääsi vuonna 1986 urheilupainotteiseen kouluun. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi vuonna 1992 hän aloitti liiketalouden opinnot Erfurtin ammattikorkeakoulussa.


title: Sabine Völker

text: Völker menestyi talviolympialaisissa 2002 ja 2006. Pian Torinon kisojen jälkeen kesäkuussa 2006 hän ilmoitti lopettavansa kilpailu-uran.


title: Siri Hustvedt

text: Siri Hustvedt (s. 19. helmikuuta 1955 Northfield, Minnesota) on amerikannorjalainen kirjailija, taidekriitikko ja kirjallisuustieteen tohtori.


title: Siri Hustvedt

text: Hustvedt valmistui kandidaatiksi historiasta St. Olaf Collegesta 1977 ja opiskeli englantia Columbian yliopistossa vuodesta 1978. Hän väitteli tohtoriksi keväällä 1986 aiheenaan Charles Dickens.


title: Siri Hustvedt

text: Hustvedt tunnetaan parhaiten romaaneistaan, joista on suomennettu "Kaikki mitä rakastin" (2007), "Amerikkalainen elegia" (2008), "Lumous" (2009), "Kesä ilman miehiä" (2011) ja "Säihkyvä maailma" (2014). Häneltä on suomennettu myös omaelämäkerrallinen teos "Vapiseva nainen" (2011), jossa hän tutkii hysteria-ilmiön historiaa saatuaan kontrolloimattoman vapinakohtauksen pitäessään muistopuhetta kuolleelle isälleen. Kriitikko Mervi Kantokorpi on arvioinut Siri Hustvedtin vetovoiman perustuvan siihen, että tämä kykenee kirjoittamaan rinnakkaisille yleisöille.


title: Siri Hustvedt

text: Hustvedtin äiti oli norjalainen ja isä yhdysvaltalainen. Isän isovanhemmat olivat muuttaneet Norjasta ja hän puhui sujuvaa norjaa, joka oli myös Hustvedtin ensimmäinen kieli. Hän tapasi Paul Austerin vuonna 1981 ja he avioituivat seuraavana vuonna. Heillä on vuonna 1987 syntynyt tytär Sophie Auster. Hustvedt asuu Brooklynissa New Yorkissa.


title: Itämeren laivasto

text: Itämeren laivasto () on Venäjän laivaston Itämerelle sijoitettu osa. Laivaston esikunta on Kaliningradissa ja tukikohdat Baltijskissa Kaliningradin alueella Itämeren kaakkoisrannikolla ja Kronstadt Suomenlahden perukassa Retusaaressa. Kronstadtin tukikohdan aluksista osa on sijoitettu Kronstadtin eteläpuolella sijaitsevaan Lomonosovin satamaan.


title: Itämeren laivasto

text: Vuonna 2008 Itämeren-laivastoon kuului noin sata erityyppistä alusta.


title: Itämeren laivasto

text: Venäjän duuma vahvisti gregoriaanisen kalenterin mukaan 14. marraskuuta 1696 Venäjän keisarikunnan laivaston perustamisen. Laivasto jakautui kahtia Itämerelle ja Asovanmerelle sijoitettuihin osastoihin. Itämeren laivaston telakat sijaitsivat Pietarin ympäristössä.


title: Itämeren laivasto

text: Laivasto saavutti ensimmäisen merkittävän voittonsa Riilahden meritaistelussa vuonna 1714. Sen merkittävä tappio oli Ruotsinsalmen II meritaistelu aikana vuonna 1790, jolloin suuri osa laivastosta tuhoutui.


title: Itämeren laivasto

text: Laivasto osallistui Venäjän–Japanin sotaan tuhoisin seurauksin. Syyskuussa 1904 laivue, johon kuului suurin osa laivaston taistelu- ja panssarilaivoista lähti kiertämään Euraasian mannerta. Saavuttuaan Korean vesille laivue tuhoutui täydellisesti Tsushiman meritaistelussa.


title: Itämeren laivasto

text: Itämeren laivastolla oli tukikohdat Suomen suuriruhtinaskunnassa Helsingissä, Suomenlinnassa ja Katajanokalla. Laivaston toisen taistelulaivaosaston tukikohta oli pääasiallisesti Helsingissä. Suomessa toimi myös Suomen meriekipaasi. Ensimmäisen maailmansodan aikana laivaston yhteydessä toimi brittiläinen sukellusvenelaivue, jonka alukset upotettiin Helsingin edustalle Harmajan matalikolle keväällä 1918 Suomen sisällissotaaan osallistuvan Saksan Itämeren-divisioonan lähestyessä Helsinkiä. Itämeren laivaston alukset puolestaan evakuoitiin Itämeren laivaston jäämarssina tunnetun operaation aikana Helsingistä ja Tallinnasta Kronstadtiin.


title: Itämeren laivasto

text: Talvisodan aikana joulu–tammikuussa 1939–1940 laivaston taistelulaivat "Oktjabrskaja revoljutsija" ja "Marat" hyökkäsivät Saarenpään linnaketta vastaan Koivistolla onnistumatta kuitenkaan tuhoamaan sitä.


title: Itämeren laivasto

text: Laivaston merkittävimpiin operaatioihin kuuluivat Tallinnan evakuointi etenevien saksalaisten edeltä, Hangon evakuointi ja Leningradin ja Kronstadtin puolustus. Sodan aikana laivasto oli saarrettu Suomenlahden perukkaan miinakentillä ja sukellusveneverkoilla. Suomen solmittua aselevon 1944 laivaston sukellusveneet pääsivät operoimaan Itämerellä käyttäen tukikohtanaan muun muassa Turkua ja tekivät muutamia merkittäviä upotuksia kuten "Wilhelm Gustloff", "General von Steuben" ja "Goya". Upotusten sotilaallista arvoa himmentää se, että kaikki olivat pakolaisia ja haavoittuneita sotilaita täyteen lastattuja aseettomia kauppalaivoja – "Steuben" jopa kansainvälisin tunnuksin merkitty sairaalalaiva.


title: Itämeren laivasto

text: Toisen maailmansodan jälkeen laivasto jaettiin kahteen laivastoon, 4. punalippuinen Itämeren laivasto ja 8. punalippuinen Itämeren laivasto. Varustelua kuitenkin vähennettiin ja yksiköt yhdistettiin jälleen joulukuussa 1955. 7. toukokuuta 1965 laivasto sai toisen punalipun kunniamerkin ja jolloin se sai nimen ”Kahdesti punalippuinen Itämeren laivasto” ().


title: Itämeren laivasto

text: Laivaston päätarkoituksena oli kylmän sodan aikana valmistautua Puolan ja Saksan demokraattisen tasavallan laivastojen kanssa maihinnousuihin Tanskan ja Länsi-Saksan rannikoille. Puolueeton Ruotsi syytti myös useaan kertaan Neuvostoliittoa sukellusveneiden kulusta sen aluevesillä, mikä johti valtioiden välien heikkenemiseen. Epäilyt saivat vahvistusta, kun sukellusvene "U 137" ajoi karille Ruotsin aluevesillä lähellä Karlskronan tukikohtaa lokakuussa 1981. Myöhemmin kuitenkin epäiltiin myös sitä, että pääosan sukellusveneiden aiheuttamista aluevesien loukkauksista olisi ollut Yhdysvaltain laivaston sukellusveneiden tekemiä, minkä tarkoituksena oli rohkaista Ruotsin silloista hallitusta tehostamaan sukellusvenetorjuntaansa. Ulkopoliittisesti puolueeton Ruotsi ja Yhdysvallat olivat solmineet 1960 salaisen puolustussopimuksen, joka mahdollisti yhdysvaltalaisten hyökkäyssukellusveneiden sijoittamisen sukellusveneille matalan Itämeren Gotlannin länsipuolella olevaan syvänteeseen.


title: Jamie Nieto

text:
Jamie Nieto (s. 2. marraskuuta 1976 Seattle, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen korkeushyppääjä.
Nieto hyppäsi ennätyksensä 234 cm Ateenan olympiakisoissa 22. elokuuta 2004. Hän sijoittui tuolloin neljänneksi, ja se on hänen uransa paras arvokisasijoitus. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli kuudes.


title: Jamie Nieto

text: Nieto on voittanut Yhdysvaltojen ulkoratamestaruuden 2003 sekä olympiakarsinnat 2004 ja 2012. Sisäradoilla hän on voittanut maansa mestaruuden kerran, vuonna 2004. Hän oli kolmas ja voitti samana vuonna Pan-Amerikan kisoissa hopeaa.


title: Jamie Nieto

text: Nieto halvaantui osittain vuonna 2016, kun hän yritti valmentaessaan tehdä takaperinvolttia.


title: Dalida

text: Iolanda Cristina ”Dalida” Gigliotti (17. tammikuuta 1933 – 3. toukokuuta 1987) oli Kairossa italialaistaustaiseen perheeseen syntynyt, uransa Ranskassa luonut viihdelaulaja.


title: Dalida

text: Dalida muutti 1950-luvulla Pariisiin tähtäimessään elokuvatähteys. Hän ei ollut erityisen menestyksekäs näyttelijänä, mutta nousi pian suosioon laulajana. Vuonna 1956 julkaistu kappale ”Bambino” vietti 46 viikkoa Ranskan Top 10 -listalla. Dalida levytti uransa aikana lukuisia menestyskappaleita (esimerkiksi ”Gigi l’Amoroso”, 1974) muun muassa ranskaksi, arabiaksi ja italiaksi. Hänen uransa vauhdittajana oli Eddie Barclay. Dalida esiintyi usein menestyksekkäästi Pariisin Olympia-teatterissa.


title: Dalida

text: Dalidan yksityiselämää varjostivat ongelmat, ja hän teki 54-vuotiaana itsemurhan ottamalla yliannostuksen barbituraatteja. Hänet on haudattu Cimetière de Montmartren hautausmaalle Pariisiin.


title: Ahti Hirvonen

text: Ahti Hirvonen (s. 10. maaliskuuta 1931 Viipuri) on suomalainen pankinjohtaja. Hirvonen on ollut Enso-Gutzeit Oy:n, Kymin Osakeyhtiön ja Tietotehdas Oy:n palveluksessa vuosina 1955-1971. Suomen Yhdyspankin johtokunnan jäseneksi hän tuli vuonna 1971 ja toimi konsernin eri tehtävissä vuoteen 1992 saakka, viimeksi pankin pääjohtajana 1989-1992. Tämän jälkeen hän jatkoi Unitas Oy:n hallituksen puheenjohtajana yhtiön ja Kansallis-Osake-Pankin fuusioon saakka 1995.


title: Ahti Hirvonen

text: Hirvonen on toiminut 15 suomalaisen pörssiyhtiön hallituksen tai hallintoneuvoston jäsenenä, eräissä niistä puheenjohtajana. Hän on myös luennoinut ja kirjoittanut hallitustyöskentelystä. Hänet tunnetaan myös toiminnastaan HelsinkiMissio-järjestössä.


title: Ahti Hirvonen

text: Hirvonen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja hän on saanut kauppatieteiden kunniatohtorin arvon.


title: Koko potti

text:
Koko potti ("The Whole Nine Yards") on kanadalainen, vuoden 1999 mafiakomedia-elokuva, jonka pääosissa ovat Matthew Perry, Bruce Willis, Amanda Peet, Natasha Henstridge, Michael Clarke Duncan, Kevin Pollak ja Rosanna Arquette.
Elokuva tuotti 57 262 492 yhdysvaltain dollaria sinä aikana, kun se pyöri Yhdysvaltain elokuvateattereissa.


title: Koko potti

text: Elokuvan jatko-osa Koko potti 2 ("The Whole Ten Yards") sai ensi-iltansa 9. huhtikuuta 2004.


title: Jacques Rigaut

text: Jacques Rigaut (30. joulukuuta 1898 – 9. marraskuuta 1929) oli ranskalainen dada-runoilija. Hän teki itsemurhan 30-vuotiaana ja tuli haudatuksi Cimetière de Montmartreen.


title: Kevin Pollak

text: Kevin E. Pollak (s. 30. lokakuuta 1957) on yhdysvaltalainen näyttelijä, imitaattori ja koomikko.


title: Mühlbergin taistelu

text: Mühlbergin taistelu käytiin 24. huhtikuuta 1547 Elbe-joella Mühlbergissä, keisari Kaarle V:n johtaman armeijan ja Schmalkaldenin liiton armeijan välillä. Taistelu oli Schmalkaldenin sodan ratkaisutaistelu ja johti Wittenbergin antautumiseen, jossa Saksin vaaliruhtinas Juhana Fredrik luovutti maansa ja vaaliruhtinaan arvon serkulleen Moritsille.


title: Mühlbergin taistelu

text: Vuonna 1546 Schmalkaldenin liiton armeija operoi Etelä-Saksassa keisari Kaarle V:tä vastaan. Saksin herttua Morits tarttui tilaisuuteen, petti protestanttiset uskonveljensä, ja valtasi Juhana Fredrikin maat Saksissa. Vastauksena tähän Juhana Fredrik johdatti suurimman osan liiton armeijasta pohjoiseen lyödäkseen Moritsin ja vallatakseen maansa takaisin. Kaarle seurasi Juhana Fredrikiä pohjoiseen yhdistyen ensiksi veljensä arkkiherttua Ferdinandin ja myöhemmin Moritsin johtamien armeijoiden kanssa.


title: Mühlbergin taistelu

text: Vahvistunut Kaarlen armeija kohtasi Schmalkaldenin liiton armeijan Mühlbergissä Elben rannalla, armeijoiden ollessa eripuolilla jokea. Aikaisin aamulla 24. huhtikuuta ryhmä espanjalaisia sotilaita ylitti joen kahluupaikalla, joka oli schmalkaldenilaisille tuntematon ja siten jätetty vartioimatta. Tämän jälkeen keisarilliset improvisoivat nopeasti ponttonisillan, jota myöten joen ylitti lisää joukkoja ja muutama tykki.


title: Mühlbergin taistelu

text: Scmalkaldenin liiton armeija joutui paniikkiin ja johtajat antoivat käskyn jättää leirin ja perääntyä. Tämä kuitenkin epäonnistui kun keisarillinen ratsuväki sai perääntyvät joukot kiinni. Schmalkaldenilaiset koittivat järjestyä taistelua varten, mutta epäonnistuivat. Huonosti johdettu liiton armeija lyötiin ja koko päivän kestäneen taistelun jälkeen se oli käytännöllisesti katsoen hävinnyt. Monet Schmalkaldenin liiton johtajat vangittiin, myös Juhana Fredrik. Taistelu oli täydellinen protestanttien tappio.


title: Mühlbergin taistelu

text: Vaikka protestantit lyötiinkin täydellisesti Mühlbergin taistelussa, oli Kaarlen vaikea hyödyntää voittoaan. Ei ollut mahdollista (sotilaallisesti tai poliittisesti), että keisari piirittäisi ja valtaisi jokaisen protestanttien tukikohdan Saksassa ja koko maa kääntyisi takaisin katolilaisuuteen. Suurin hyötyjä voitosta oli Morits, jolle siirrettiin pian taistelun jälkeen Juhana Fredrikin maat ja vaaliruhtinaan arvo.


title: Elisabeth Görgl

text: Elisabeth Görgl (s. 20. helmikuuta 1981 Bruck an der Mur) on itävaltalainen uransa päättänyt alppihiihtäjä ja kaksinkertainen maailmanmestari, joka kilpaili kaikissa alppihiihdon lajeissa. Görgl ilmoitti lopettamispäätöksestään kesällä 2017.


title: Elisabeth Görgl

text: Görgl saavutti pronssia junioreiden MM-pujottelussa Ranskassa vuonna 1999. Aikuisten MM-kilpailuissa hän sijoittui Santa Caterinassa 2005 suurpujottelussa seitsemänneksi ja yhdistetyssä kahdeksanneksi. Åressä 2007 hän oli syöksylaskussa kahdeksastoista. Val d'Isèressä 2009 hän oli superalppiyhdistetyssä kolmas, syöksylaskussa neljäs, supersuurpujottelussa kuudes sekä suurpujottelussa kymmenes. Garmisch-Partenkirchenissä 2011 Görgl voitti kultaa sekä supersuurpujottelussa että syöksylaskussa, oli viides alppiyhdistetyssä ja kymmenes suurpujottelussa. Schladmingissa 2013 hän oli kuudes superalppiyhdistetyssä, kymmenes syöksylaskussa ja 11:s supersuurpujottelussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Görgl saavutti pronssia syöksylaskussa ja suurpujottelussa, oli viides supersuurpujottelussa, seitsemäs pujottelussa ja 18:s superalppiyhdistetyssä. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui suurpujottelussa 11:nneksi ja syöksylaskussa 16:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli syöksylaskussa kuudes.


title: Elisabeth Görgl

text: Itävallan mestaruuden Görgl on voittanut viisi kertaa: kaksi kertaa pujottelussa ja kolme kertaa supersuurpujottelussa.


title: Elisabeth Görgl

text: Maailmancupissa Görgl sijoittui kaksitoista kertaa kolmen parhaan joukkoon ennen kuin voitti ensimmäisen kilpailunsa, suurpujottelun Mariborissa 12. tammikuuta 2008.


title: Elisabeth Görgl

text: Görgl valittiin Itävallan vuoden naisurheilijaksi 2011.


title: Elisabeth Görgl

text: Myös hänen veljensä Stephan Görgl on kuulunut Itävallan alppihiihtomaajoukkueeseen. Heidän äitinsä Traudl Hecher on lajin olympia- ja MM-mitalisti 1960-luvulta.


title: Elisabeth Görgl

text: Görgl lauloi vuoden 2011 alppihiihdon MM-kisojen virallisen tunnuskappaleen.


title: Aapravasi Ghat

text: Aapravasi Ghat on osittain raunioitunut rakennusryhmä Port Louisissa Mauritiuksella. Se toimi vastaanottokeskuksena, kun orjuuden lakkauttamisen 1833 jälkeen saarelle tuotiin intialaisia siirtotyöläisiä. Keskus valmistui 1849, ja sen kautta kulki noin 450 000 työläistä. Nykyisin arvioidaan, että noin 68 % mauritiuslaisista on näiden intialaisten jälkeläisiä.


title: Aapravasi Ghat

text: Paikka on UNESCOn maailmanperintökohde.


title: Rinneautoilu

text: Rinneautoilu (mäkiautoilu) on toimintaa, jossa tähän tarkoitukseen suunnitellulla rinneautolla lasketaan alas rinteeseen tehtyä mutkaista rataa pitkin. Koska autossa ei ole moottoria, se pitää hinata mäen päälle. Yleisimmin tätä toimintaa tarjoavat laskettelukeskukset, sillä niissä on sekä hinaamiseen sopivia hiihtohissejä että laskemiseen sopivia rinteitä jo olemassa. Rata on yleisimmin asfalttipintainen, mutta myös soraratoja on käytössä. Rinneauto on teräsputkirunkoinen ja tyypillisesti siinä on levyjarrut, neljän pisteen turvavyöt sekä pehmustettu istuin.


title: Luettelo Billboard Hot 100 -listan ykkösistä vuonna 2004

text: Tämä on luettelo Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2004 pitäneistä artisteista ja singleistä.


title: Eteläinen alue (Brasilia)

text: Brasilian eteläinen alue on yksi Brasilian viidestä alueesta. Se muodostuu kolmesta osavaltiosta Paraná, Santa Catarina ja Rio Grande do Sul.


title: Eteläinen alue (Brasilia)

text: Alueen rajanaapureita ovat Uruguay, Argentiina, Paraguay ja Brasilian keski-läntinen alue. Alueen pinta-ala on 576 409,7 neliökilometriä ja asukasluku 26 973 51.


title: Arno Pijpers

text: Arno Pijpers (s. 21. huhtikuuta 1959) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja.


title: Arno Pijpers

text: Pelaajana Pijpers pelasi Feyenoordissa ja FC Papendrechtissä.


title: Arno Pijpers

text: Peliuransa jälkeen Pijpers toimi juniorivalmennustehtävissä kotimaansa jalkapalloliitossa sekä tallinnalaisen pääsarjaseura FC Floran ja Viron maajoukkueen valmentajana (2000–2004). Pijpers työskenteli alankomaalaisen pääsarjaseura FC Utrechtin johtotehtävissä ennen siirtymistään Kazakstaniin vuonna 2006. Kazakstanissa hän valmensi yhden kauden ajan FK Astanaa ja johdatti joukkueen liigamestaruuteen. Vuonna 2005 Pijpers aloitti Kazakstanin maajoukkueen päävalmentajana ennen EM-karsintoja. Hänet erotettiin tehtävästä syyskuussa 2008.


title: Hoyerswerda

text: Hoyerswerda (yläsorbiksi "Wojerecy") on kaupunki Saksin osavaltiossa, itäisessä Saksassa. Se on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Kaupunki sijaitsee noin 35 kilometriä etelään Cottbusista ja 54 kilometriä koilliseen Dresdenistä. Vuoden 2016 lopussa sen asukasluku oli 33 552. Sen pinta-ala on 94,76 neliökilometriä.


title: Hoyerswerda

text: Varhaisin maininta Hoyerswerdasta on peräisin vuodelta 1268. Sille myönnettiin kauppaoikeudet vuonna 1371 ja kaupunginoikeudet vuonna 1423. Kaupunki siirtyi Preussin hallintaan vuonna 1815. Vuonna 1873 avattu rautatieyhteys Hoyerswerdan ja Ruhlandin välillä vahvisti kaupungin taloutta. Kaupungissa perustettiin vuonna 1912 sorbinkielisten järjestö Domowina.


title: Hoyerswerda

text: Toisessa maailmansodassa kaupunki kärsi mittavia vaurioita. Sodan jälkeen se oli osa Saksan demokraattista tasavaltaa eli Itä-Saksaa vuoteen 1990 saakka, jolloin se liittyi yhdistyneen Saksan Saksin osavaltioon. Kaupungin asukasluku romahti 1980-luvun 70 000:stä vuoden 2000 41 000:ään.


title: Hoyerswerda

text: Hoyerswerdan asema piirittömänä kaupunkina päättyi vuonna 2008 Saksin aluehallintouudistusten myötä.Hoyerswerdalla on ystävyyskaupunkitoimintaa seuraavien kaupunkien tai alueiden kanssa:


title: S. Scott Bullock

text: Stuart Scott Bullock (s. 7. toukokuuta 1956 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.


title: S. Scott Bullock

text: Bullock aloitti ääninäyttelemisen 29-vuotiaana ja teki aluksi sivuääniä useisiin piirrossarjoihin, kuten "Kapteeni Planeetta", "Pilipalipilotit" ja "Varjoankka". Vuonna 1990 Bullock sai ensimmäisen merkittävän roolin animaatiosarjasta "Tomaatit soseeksi" ("Attack of the Killer Tomatoes"). Sarjan päätyttyä vuonna 1991 Bullock jatkoi sivuäänien tekemistä muun muassa "Nokkapokkaan", "Aaaah! Real Monstersiin" ja "The Zeta Projectiin". Toinen merkittävä rooli oli Danny Phantomissa. Bullock oli myös Flaren äänenä "Prätkähiirissä", sekä elokuvissa "Muurahaisten kauhu" ja "Tallipihan bilehileet".


title: Achilles

text: Achilles tarkoittaa seuraavia:


title: Stendal

text: Stendal on kaupunki Saksi-Anhaltin osavaltiossa, koillisessa Saksassa. Se on Stendalin piirikunnan keskuskaupunki. Se sijaitsee noin 55 kilometriä pohjoiseen Saksi-Anhaltin pääkaupungista Magdeburgista. Vuoden 2006 lopussa Stendalin asukasluku oli 36 761. Sen pinta-ala on 82,31 neliökilometriä ja asukastiheys 447 as./km².


title: Stendal

text: Stendal mainittiin ensimmäisen kerran tekstissä vuonna 1022 Hildesheimin hiippakunnan Michaelisklosterin sijaintipaikkana nimellä "Steinedal". Vuonna 1160 Brandenburgin rajakreivi Albrecht I myönsi sille kauppaoikeudet. Vuoden 1300 tienoilla Stendalille myönnettiin oikeus kaupunginmuuriin. 1300-luvulla kaupunki myös liittyi Hansaliittoon. Vuonna 1682 kaupunkia ravisteli rutto.


title: Stendal

text: Rautatieyhteys Magdeburg–Stendal–Wittenberge avattiin vuonna 1849. Stendalin päärautatieaseman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1869 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1871.


title: Helmipuuro

text: Helmipuuro (toiselta nimeltään perunapuuro) on puuro, joka on valmistettu perunasuurimoista ja maidosta. Perunasuurimot ovat perunasta valmistettuja tärkkelysjyväsiä, jotka turvotetaan maidossa läpikuultaviksi "helmiksi". Helmipuuro on valmistettu gluteenittomista ruoka-aineista, joten se sopii myös keliakiaa sairastavien henkilöiden ruokavalioon. Helmipuuron kanssa voi nauttia muiden puurojen tapaan esimerkiksi mehukeittoa, marjoja, hilloa tai sokeria.


title: Perunapuuro

text: Perunapuuro tarkoittaa erilaisia perunasta valmistettuja puuroja. Suomessa tunnetuimpia ovat "inkoonpuuro" sekä perunasuurimoista tehty "helmipuuro".


title: Perunapuuro

text: Inkoon pitäjäruoaksi valittu inkoonpuuro tunnetaan Vihdissä nimellä "melakkapuuro" ja muualla maassa myös nimillä "pastanttipuuro" ja perunapuuro. Inkoonpuuro keitetään ”vanhoista” perunoista sekä ohrajauhosta, mutta muualla maassa käytetään myös ruisjauhoa. Se tunnettiin Uudellamaalla jo 1700-luvun lopulla, ja ennen vanhaan sitä syötiin ”voisiemenillä” höystetyn kirnupiimän kera, usein lauantaisin. Perunapuuro on Inkoon ohella myös Loviisan ja Vilppulan pitäjäruoka.


title: Perunapuuro

text: Kokkolan pitäjäruokiin ja Keski-Pohjanmaan maakuntaruokiin kuuluu kievarin perunapuuroksikin kutsuttu "kievarin kuupano", joka puuron sijasta on pikemminkin lämmin liharuoka: sianlihaa, sipulia ja herneitä perunasosekeon päällä.


title: Luettelo Finnish Dance Chartin ykkösistä vuonna 2007

text: Luettelo "Finnish Dance Chart" -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2007.


text: Swedish Dance Chart: 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013


text: Norwegian Dance Chart: 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013


title: Ruispuuro

text: Ruispuuro on ruishiutaleista tai ruisjauhoista valmistettu puuro. Valmistaessa puuroa ruisjauhoista ne vatkataan kiehuvaan veteen ja maustetaan suolalla. Puuro haudutetaan miedolla lämmöllä kypsäksi noin tunnin ajan välillä sekoittaen.


title: Vehnäpuuro

text: Vehnäpuuro on vehnäjauhoista valmistettu puuro. Helpon ja edullisen valmistustapansa ansiosta vehnäpuuroa tarjotaan usein aamiaiseksi esimerkiksi sairaaloissa, vanhainkodeissa ja muissa hoitolaitoksissa. Vehnäpuuroa tarjotaan usein myös kouluissa.


title: Crash Tag Team Racing

text:
Crash Tag Team Racing on Radical Entertainmentin kehittämä sekä Sierra Entertainmentin ja Vivendi Universal Gamesin
julkaisema "Crash Bandicoot" -pelisarjaan kuuluva ajopeli. Peli julkaistiin vuonna 2005 PlayStation 2:lle, Xboxille, Nintendo GameCubelle ja PlayStation Portablelle.


title: Crash Tag Team Racing

text: Yksinpelissä on sekä autolla ajelua että tasohyppelyä ja seikkailua. Aikaisemmista "Crash Bandicoot" -ajopeleistä poiketen pelissä voi kaksi autoa sulautua yhdeksi, jolloin toinen pelaajista ajaa autoa ja toinen ampuu kyseisen auton aseella esteitä ja muita kilpakumppaneita.Tohtori Neo Cortex, Nina Cortex, N.Gin, Crunch, Coco ja Crash kaahaavat autoillaan pitkin teitä päätyen sattumalta yhteentörmäyksen myötä Von Clutchin MotorWorldiin. Siellä Crash ja muut saavat kuulla, että paikan omistajan Ebenetzer Von Clutchin puistoa ylläpitävät voimajalokivet ovat kadonneet. Crash ottaa Crunchin ja Cocon kanssa tehtäväkseen löytää ne ennen arkkivihollistaan Neo Cortexia.


title: Mustakottarainen

text: Mustakottarainen ("Sturnus unicolor") on Välimeren rantavaltioissa esiintyvä yksivärinen varpuslintu.


title: Mustakottarainen

text: Linnun pituus on 21–23 senttimetriä, siipien kärkiväli 38–42 senttimetriä ja paino 80–100 grammaa. Koiras on hieman suurempi. Juhlapukuisen mustakottaraisen höyhenpuku on täysin musta, naaraan selvästi himmeämpi kuin koiraan. Naaralla ja nuorella linnulla on lisäksi alaperässä vähäistä vaaleaa kirjailua ja talvipuvussa enemmänkin vaaleaa pilkutusta. Ääni on samanlainen kuin kottaraisella mutta laulu on huomattavasti äänekkäämpää.


title: Mustakottarainen

text: Mustakottarainen esiintyy Välimeren länsiosassa Sisiliassa, Sardiniassa, Korsikalla, Iberian niemimaalla sekä paikoin Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa. Se korvaa täällä kottaraisen, joka ei pesi samalla alueella. Euroopassa arvioidaan elävän 4,2–6,2 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Sitä ei ole tavattu Suomessa. Laji on paikkalintu, vaikka vähäistä vaeltelua voidaan havaita.


title: Mustakottarainen

text: Elää samanlaisessa ympäristössä kuin kottarainen, eli maaseudulla varsinkin karjalaidunten tuntumassa sekä taajamissa ja kaupungeissa.


title: Mustakottarainen

text: Pesintä on huhti-kesäkuussa. Pesä on kolossa, esimerkiksi rakennuksessa, puunkolossa, pöntössä tai kallionkolossa. Käyttää usein myös muiden lintujen vanhoja pesiä. Naaras munii tavallisesti 4 tai 5 munaa. Muna painaa noin 7,7 grammaa. Haudonnan kesto vaihtelee 10–15 päivän rajoissa, keskimäärin se on 11–12 päivää. Naaras hautoo enimmän ajan, koiraan osuus vaihtelee. Poikasia hoitavat molemmat emot, naaras aktiivisemmin. Poikaset lähtevät pesästä lentokykyisinä 21–22 päivän ikäisinä ja emot ruokkivat niitä vielä muutaman päivän ajan.


title: Mustakottarainen

text: Keväästä kesään mustakottaraiset syövät maasta löytämiään selkärangattomia, muun osan vuotta pääasiassa marjoja, hedelmiä ja siemeniä.


title: Zbigniew Herbert

text: Zbigniew Herbert (29. lokakuuta 1924 Lviv – 28. heinäkuuta 1998 Varsova) oli puolalainen runoilija ja kirjailija. Suomeksi hänen tuotannostaan on julkaistu Jussi Rostin käännöskokoelma "Kyynelten teknologiasta" (WSOY, 2005).


title: Zbigniew Herbert

text: Herbert syntyi sekä aloitti opintonsa Lvivissä. Hän taisteli toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeessä. Myöhemmin Herbert opiskeli Krakovassa ja Toruńissa. Hänen runouttaan julkaistiin ensimmäistä kertaa "Dziś i jutro" -lehdessä vuonna 1950; ensimmäinen kokoelma "Struna światła" on vuodelta 1956. Hän saavutti nopeasti arvostusta, ja jo 1960-luvulla runoja käännettiin englanniksi.


title: Zbigniew Herbert

text: Asuttuaan Pariisissa, Berliinissä ja Yhdysvalloissa Herbert palasi vuonna 1992 kotimaahansa Puolaan, jonka pääkaupungissa Varsovassa hän kuoli 73 vuoden ikäisenä.


title: Alberta Hunter

text: Alberta Hunter (1. huhtikuuta 1895 Memphis – 17. lokakuuta 1984 New York) oli yhdysvaltalainen musta blues- ja jazzmuusikko, joka nousi maineeseen 1920–1930-luvulla. Hän hankki myöhemmällä iällään sairaanhoitajankoulutuksen, mutta jatkoi myös ajoittaista esiintymis- ja levyttämisuraansa lähes kuolemaansa saakka.


title: Lauluntekijä (albumi)

text: Lauluntekijä on Kauko Röyhkän viimeisin, ja järjestyksessään 13. kokoelmalevy, ja toinen tuplakokoelma. Se julkaistiin vuonna 2006. Kokoelma sisältää Röyhkän itsensä valitsemia kappaleita koko hänen uraltaan, sekä kokoelmaa varten äänitetyn uuden kappaleen "Amerikka".


title: Lauluntekijä (albumi)

text: Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 39.


title: Pirullinen päiväkirja

text: Pirullinen päiväkirja on järjestyksessä viides osa R. L. Stinen kirjoittamassa The Nightmare Room -kirjasarjassa. Viides osa keskittyy Alex Smith -nimiseen poikaan, jonka vanhemmat antavat pojalleen lahjaksi vanhan kirjoituspöydän. Vetolaatikosta löytyy päiväkirja, jonka sisällä ei ole kirjaimen kirjainta. Selittämättömästi päiväkirja alkaa ennustaa tulevia tapahtumia Alexin käsialalla! Alex uskoo löytäneensä avaimen suosioon ja hyviin arvosanoihin. Mutta joskus tulevaisuuden tuntemisesta voi olla harmiakin.


title: Pirullinen päiväkirja

text:
Luokan kirjoitelmaprojektin yhteydessä Alex Smithin luokan opettaja neiti Gold antaa oppilaille tehtäväksi kirjoittaa päiväkirjaa lukukauden loppuun asti. Alex lyö vetoa luokkakaverinsa Tessan kanssa 100 dollarista, että hänen päiväkirjansa tulee olemaan parempi. Tyttö suostuu. Alexin ystävät, Shawn ja Chip, yrittävät vakuutella Alexia luopumaan vedonlyönnistä. Alex ei kuitenkaan tähän suostu.
Kotiin päästyään Alexin äiti antaa pojalleen yllätyksiä jostain: uusi työpöytä, jonka vetolaatikosta Alex löytää pienen päiväkirjan, jonka sivuille ilmestyy merkintä huomisen päivän tapahtumista. Hämmästyneenä Alex menee seuraavana päivänä kouluun, jossa tapahtumat käyvät toteen täsmälleen samalla tavalla kuin päiväkirjamerkinnässä sanottiin.


title: Pirullinen päiväkirja

text: Myöhemmin samana päivänä päiväkirjan sivuille ilmestyy taas merkintä tulevaisuudesta. Tässä merkinnässä kerrottiin seuraavan päivän koripallotulokset. Tällä tavoin Alex voittaa paljon rahaa. Alexin luokkakaveri Tessa alkaa käydä enemmän epäluuloiseksi. Seuraavana yönä Alex näkee unta päiväkirjasta, jonka viimeisellä sivulla on vain yksi sana: "kuollut". Alex miettii, oliko kyseessä enneuni.


title: Pirullinen päiväkirja

text: Kolmas päiväkirjamerkintä ilmestyy kirjan sivuille. ”Matkalla koulusta kotiin jäin auton alle”, merkintä ilmoittaa. Alex epäilee jo pahinta ja vannoo pystyvänsä estämään merkinnän käymästä toteen. Mutta on turhaa taistella päiväkirjaa vastaan. Alex jää auton alle, mutta selviää pelkällä säikähdyksellä.


title: Pirullinen päiväkirja

text: Päiväkirja ennustaa seuraavaksi Alexin hyppäävän koulun katolta, varastavan linja-auton ja Shawnin murtavan jalkansa. Kaikki käy toteen. Alex on niin järkyttynyt asiasta, että heittää päiväkirjan menemään. Päiväkirjalla on kuitenkin liian kova ote Alexista, joten tämä lähtee hakemaan kirjaa takaisin. Se on kuitenkin kadonnut, ja Alex saa selville Tessan varastaneen sen. Bändiharjoitusten aikana kun Tessa, Shawn ja Chip ovat autotallissa, Alex käy Tessan huoneessa hakemassa päiväkirjaa. Uutta merkintää ei ole ilmaantunut, mutta viimeiselle sivulle on ilmestynyt yksi sana: "kuollut".


title: Pirullinen päiväkirja

text: Alex tajuaa Tessan olevan vaarassa. Ulkona sataa ja ukkostaa. Alex panee päiväkirjan reppuunsa ja lähtee juoksemaan autotallille. Tessa kytkee juuri mikrofonin johtoa seinään, kun salama iskee autotallin vieressä olevaan puuhun. Alex ryntää ovista sisään ja tajuaa Tessan olevan vaarassa saada salamanisku.


title: Pirullinen päiväkirja

text: Alex käskee Tessan pudottaa mikrofoni, mutta tämä ei ymmärrä miksi. Poika lähtee juoksemaan autotallin lattian poikki ja sieppaa mikrofonin Tessan kädestä juuri kun salama iskee rakennukseen. Alex saa mikrofonijohdon kautta sähköiskun ja kuolee.


title: Pirullinen päiväkirja

text: Kun salamanääntä ei enää kuulu, uskaltaa Alex avata silmänsä. Hän on omassa huoneessaan ja äiti esittelee hänelle vanhaa työpöytää, jonka hän on ostanut pojalleen antiikkikaupasta. Alex löytää vetolaatikosta päiväkirjan, jossa on seuraavan päivän tapahtumat. Kirja ennustaa tulevaisuutta. Voisivatko nämä tapahtumat pitää paikkansa?


title: John Savage (näyttelijä)

text: John Savage (syntymänimeltään John Youngs, s. 25. elokuuta 1949 Old Bethpage, Long Island, New York) on Yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvatuottaja ja säveltäjä.


title: John Savage (näyttelijä)

text: Savagen ensimmäinen suuri rooli oli "Kauriinmetsästäjässä" vuonna 1978. Elokuvassa "Hair" hän teki ehkä maineikkaimman roolinsa. Hänellä oli myös lyhyt, mutta merkittävä osa Terrence Malickin sotaelokuvassa "Veteen piirretty viiva".


title: John Savage (näyttelijä)

text: Savage on näytellyt useissa elokuvissa usein sivurooleja, ja hän ollut mukana useissa televisiolle tehdyissä elokuvissa ja vieraillut "Salaisten kansioiden", "Everwoodin" ja "Kovan lain" kaltaisissa menestyssarjoissa.


title: D. M. Thomas

text: Donald Michael Thomas, myös nimellä D. M. Thomas (27. tammikuuta 1935, Redruth, Cornwall, Iso-Britannia) on cornwallilainen kirjailija, runoilija ja kielenkääntäjä.


title: D. M. Thomas

text: Hän opiskeli englantia Oxfordin yliopiston New Collegessa valmistuen 1959. Hän asui ja työskenteli Australiassa ja Yhdysvalloissa ennen paluutaan Cornwalliin. Hänen tunnetuin kirjansa on "Valkoinen hotelli" (1981).


title: Mika Helkearo

text: Mika Helkearo (s. 4. lokakuuta 1960 Forssa) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on I-divisioonan kaikkien aikojen paras pistemies 817 pisteellä (295+522) 580 ottelussa.


title: Mika Helkearo

text: Helkearo edusti lähes koko uransa ajan kasvattajaseuraansa I-divisioonan Forssan Palloseuraa. Hän oli voittamassa Suomen mestaruutta HIFK:n paidassa kaudella 1982–1983 sekä pelasi yhden ottelun Jokereissa, kun joukkue voitti mestaruuden kaudella 1993–1994. HPK:ssa hän pelasi kaudella 1983–1984.


title: Mika Helkearo

text: Helkearo edusti kahdesti Suomea nuorten arvokilpailuissa: Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1978, joissa Suomi voitti kultaa, sekä maailmanmestaruuskilpailuissa 1980, joissa Suomi saavutti hopeaa.


title: Mika Helkearo

text: Hän lopetti lähes 20 vuotta kestäneen pelaajauransa SM-liigan karsintoihin keväällä 1996. Silloin FoPS hävisi TuTolle.


title: Mika Helkearo

text: Forssan Palloseura on jäädyttänyt Mika Helkearon pelinumeron 15 (seura on jäädyttänyt yhteensä kolme pelinumeroa).


title: Kenji Mizoguchi

text: Kenji Mizoguchi (, 16. toukokuuta 1898 Tokio – 24. lokakuuta 1956 Kioto) oli japanilainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Hän aloitti elokuvauransa monissa pienissä tehtävissä, mutta sai ensimmäisen ohjaustyönsä valmiiksi vuonna 1923. Hän ohjasi kymmeniä mykkäelokuvia, mutta niistä useimmat ovat kadonneet. Vuoden 1936 "Osakan elegiaa" Mizoguchi pitää ensimmäisenä elokuvana, jossa pystyi esittämään näkemänsä maailman. Kansainvälisen läpimurtonsa hän teki kuitenkin vasta 1950-luvulla kun "O’Haru – naisen tie" oli palkintoehdokkaana Venetsian elokuvajuhlilla. Hänen elokuvistaan Hopeisella leijonalla palkittiin sen jälkeen tehdyt "Ugetsu – kalpean kuun tarinoita" ja "Lääninherra Sansho".


title: Kenji Mizoguchi

text: Kenji Mizoguchi syntyi 16. toukokuuta 1898 Tokiossa. Hän oli yksi keskiluokkaisella Hongōn alueella asuneen perheen kolmesta lapsesta. Perheen talous romahti isän yritykseen myydä Venäjän–Japanin sodan aikana sadetakkeja armeijalle. He joutuivat muuttamaan köyhemmälle Asakusan asuinalueelle ja antamaan adoptoitavaksi 14-vuotiaan Suzu-tyttärensä, joka myytiin vielä eteenpäin geishaksi. Mizoguchi arvosti kovasti siskoaan ja äitiään, joka kuoli, kun Kenji oli 17-vuotias. Isäänsä hän sen sijaan alkoi tapahtumien takia vihata. Kenji sai samoihin aikoihin myös ensimmäiset nivelreumaoireensa. Sairaus vaikutti hänen loppuelämäänsä ja muun muassa hänen kävelytapaansa.


title: Kenji Mizoguchi

text: Kenji aloitti peruskoulun 1907, mutta kuuden vuoden koulunkäynnin jälkeen hänet lähetettiin Moriokaan farmaseuttisetänsä oppipojaksi. Hän palasi kotiinsa vuonna 1912, jolloin hänen olisi pitänyt jatkaa koulutusta, mutta hänen isänsä kieltäytyi lähettämästä häntä kouluun. Perheen äidin kuoltua vuonna 1915, Suzu otti molemmat veljensä huollettavakseen. Kenji kiinnostui tuona aikana taiteesta ja teattereista ja muutti 1918 Kōbeen työskentelemään sanomalehden mainossuunnittelijana.


title: Kenji Mizoguchi

text: Kōbesta Mizoguchi palasi pian koti-ikävän takia Tokioon. Hän sai työpaikan Mukojiman elokuvastudioilta. Hän aloitti näyttelijänä, mutta alkoi pian kirjoittaa puhtaaksi käsikirjoituksia ja järjestellä lavastuksia. Mizoguchi sai ensimmäisen mahdollisuutensa ohjata vuonna 1923, kun vanhat ohjaajat menivät lakkoon studion lopettaessa vanhan käytännön, jossa miehet esittävät myös naisten roolit. Elokuvaa "Ai-ni yomigaeru hi" seurasi vielä saman vuoden aikana yli kymmenen elokuvaa, jotka kaikki ovat kuitenkin hävinneet. Mizoguchin studio hyllytti hänet hetkellisesti vuonna 1925 puhelintytön kanssa tapahtuneen skandaalin takia. Mizoguchi teki kymmeniä mykkäelokuvia, mutta niistä on pääasiassa säilynyt vain katkelmia. Hänen ainoa kokonainen elokuva 1920-luvulta on "Furusato no Uta" (1925). Mizoguchin sanotaan ensimmäisissä elokuvissaan suosineen realismia ja kokeilleen ekspressionismia. Muutamat hänen elokuvistaan edustivat myös niin sanottua vasemmistolaista tendenssielokuvaa ("keikō-eiga").


title: Kenji Mizoguchi

text: Mizoguchin ja samalla koko Japanin ensimmäinen ensimmäinen äänielokuva oli vuonna 1930 ensi-iltansa saanut "Kotikaupunki". Hän teki vielä 1930-luvulla mykkäelokuvia, mutta erityisesti hänen ennen toista maailmansotaa tekemänsä äänielokuvansa nostivat hänet huipulle. Vuoden 1936 "Osakan elegiaa" pidetään Mizoguchin ensimmäisenä merkittävänä elokuvana. Hän itse piti sitä ensimmäisenä elokuvanaan, jossa oppi näyttämään elämän sellaisena, kuin hän sen näki. Se oli myös hänen ensimmäinen elokuvansa käsikirjoittaja Yoshikata Yodan kanssa, jonka kanssa hän teki yhteistyötä uransa loppuun asti. Samana vuonna valmistunut "Gionin sisarukset" käsitteli Mizoguchin hyvin tuntemaa geishojen maailmaa.


title: Kenji Mizoguchi

text: Vuonna 1939 ensi-iltansa saanut elokuva "Taru viimeisestä krysanteemista" vahvisti Mizoguchin asemaa feministisenä ohjaajana. Se kertoo naisesta, joka uhraa itsensä, jotta hänen "kabuki"-näyttelijämiehensä pystyy saamaan ammatillisen täyttymyksensä.


title: Kenji Mizoguchi

text: Sota-aikana Mizoguchi ohjasi useita samuraielokuvia hallinnon propagandatarpeisiin. Hänen tuon ajan elokuviaan ovat muun muassa "47 Roninia" (1951 ja 1952), "Miyamoto Musashi" (1944) ja "Meitō Bijomaru" (1945). "47 Roninia" oli pitkä, Japanin historiasta innoituksensa saanut elokuva, joka julkaistiin kahdessa osassa. Se oli aikansa kallein elokuva, ja sen tekeminen maksoi 53 000 jeniä. Mizoguchi ilmoittautui vapaaehtoisena tekemään elokuvan, jotta hän pystyisi näin estämään studionsa Shochikun hajottamisen.


title: Kenji Mizoguchi

text: Mizoguchi ei hylännyt sodan aikana naisten asiaa ja käsitteli sitä elokuvissa "Naisten voitto" (1946) ja "Yön naiset" (1948). Hänen 1940-luvun merkittävin elokuvansa oli vuonna 1949 ensi-iltansa saanut "Rakkauteni polttaa". Mizoguchin 1950-luvun ensimmäisiä elokuvia ei arvostettu Japanissa. Niihin kuuluivat muun muassa "Yuki fujin ezu" (1950) ja "Rouva Oyu" (1951). Mizoguchin ura näytti olevan pahassa lamakaudessa siinä vaiheessa, kun hän oli varmistanut elokuvan "O’Haru – naisen tie" rahoituksen.


title: Kenji Mizoguchi

text: Mizoguchi ei ollut täysin sopeutunut toisen maailmansodan jälkeen Japanin elokuva-alaan, sillä todellisuuspakoisen viihteen suosio oli huipussaan ja Mizoguchi uskoi, että hänen elokuvatyylinsä oli vanhentunut. Akira Kurosawan "Rashomon – paholaisen portti" -elokuvan on sanottu yllyttäneen Mizoguchia kuvaamaan "O’Haru – naisen tien". Se tehtiin kokonaan ilman studioiden rahoitusta, mutta se oli palkintoehdokkaana Venetsian elokuvajuhlilla.


title: Kenji Mizoguchi

text: "O’Harussa" ja seuraavissa elokuvissaan "Ugetsu – kalpean kuun tarinoita" (1953) ja "Lääninherra Sansho" (1954) Mizoguchi loi kypsän tyylinsä, jonka näyttämöllepanossa hän käytti vaikutteita perinteisestä japanilaisesta maalaustaiteesta. "Ugetsu" on kummitustarina, joka luotii sodanjälkeisen Japanin henkistä tilaa. Se perustui kahteen 1700-luvun tarinaan, ja elokuva palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla Hopeisella leijonalla. Myös "Lääninherra Sansho" sai Hopeisen leijonan.


title: Kenji Mizoguchi

text: "Lääninherra Sanshon" jälkeen Mizoguchi teki vielä viisi elokuvaa. Viimeisenä valmistunut "Punaisten lyhtyjen katu" (1956) oli hänen taloudellisesti menestynein elokuvansa. Hän kuoli leukemiaan vain muutamia kuukausia myöhemmin. Mizoguchilla oli tuolloin keskeneräisenä omaan käsikirjoitukseensa perustanut elokuvan. "Osaka Monogatari" -elokuvan ohjasi seuraavana vuonna Kōzaburō Yoshimura.


title: Kenji Mizoguchi

text: Mizoguchi oli elokuvataiteen merkittävimpiä kuvataiteilijoita, ja hän käytti taitavasti sommittelua ja valoa. Hän omaksui 1930-luvulla omaperäisen kuvaustyylin, jonka piirteitä olivat pitkät otokset, syvätarkka kuva ja korkeat kuvakulmat. Vaikka pitkät otokset ja lähikuvien puuttuminen olivatkin ominaista Mizoguchin tyylille, 1930-luvulla tehdyn "Gionin sisarusten" rauhallinen kuvaus eroaa huomattavasti 1950-luvulla tehdyn "Lääninherra Sanshon" harhailevasta kamerasta ja tarkasta näyttelijöiden koreografiasta.


title: Kenji Mizoguchi

text: Poliittisesti Mizoguchi horjui feodalismin ja feminismin sekä militarismin ja marxismin välillä. Hänen elokuvansa olivat silti pääsääntöisesti yhteiskunnallisia, vaikka hän tekikin sota-aikana joitakin historiallisia elokuvia. Erityisesti Mizoguchin varhaistuotantoa hallitsi marxilaiset vaikutteet, joissa nainen kuvattiin yhteiskunnan alennustilan osoittamana uhrina. Osittain temaattisista ja tyylillisistä seikoista johtuen kriitikot saattavat painottaa jotain Mizoguchin tuotannon osaa. Formalistista koulukuntaa edustava Noël Burch on korostanut Mizoguchin ennen sotaa tekemiä muodoltaan radikaalimpia teoksia, kun taas liberaalia humanismia edustava Donald Richie on nostanut esiin erityisesti sodan jälkeiset teokset.


title: Kenji Mizoguchi

text: Mizoguchi ohjasi uransa aikana yli sata elokuvaa, joista alle puolet on säilynyt. Täydellisen filmografian luominen on käytännössä mahdotonta, eikä Mizoguchi itse edes muistanut, montako elokuvaa hän teki uransa aikana.


title: Mattias Remstam

text: Mattias Remstam (s. 25. tammikuuta 1975) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2008–2009 Allsvenskanin Borås HC:hen.


title: Mattias Remstam

text: Remstam aloitti uransa Ruotsiksi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Nittorps IK:ssa, jossa pelasi kaudet 1991–1999. Hän siirtyi Elitserieniin HV71:een kaudeksi 1999–2000. Remstam teki heti ensimmäisellä kaudellaan Elitserienissä tehot 13+11 ja toisella kaudellaan 11+14. Seuraavat kaksi kautta menivät tehollisesti hieman vaisummin. Kaudella 2003–2004 Remstam teki uuden piste-ennätyksensä, kun hän sai tehot 9+17. HV71 voitti kauden päätteeksi myös Elitserienin mestaruuden.


title: Mattias Remstam

text: Remstam pelasi HV71:ssä lopulta yhteensä kahdeksan täyttä kautta. Yhdeksännellä HV71-kaudellaan Remstam jätti joukkueen lokakuussa motivaation puutteen takia. Hän ehti pelata HV71:ssä 377 runkosarjaottelua, joissa teki 69 maalia. Pian tämän jälkeen Remstam siirtyi SM-liigaseura KalPaan hakemaan uralleen uutta alkua. KalPassa hän pelasi vajaat kaksi kuukautta, jonka jälkeen osapuolet purkivat sopimuksen yhteisymmärryksessä. Remstam siirtyi KalPasta Tanskan pääsarjan Nordsjælland Cobrasiin.


title: Mattias Remstam

text: Nordsjællandista Remstam palasi takaisin Ruotsiin, kun hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Allsvenskanin Borås HC:hen. Kauden päätteeksi Remstam teki jatkosopimuksen Boråsin kanssa.


title: IKL (täsmennyssivu)

text: IKL voi olla


title: Sukur

text: Sukur on perinnemaisema-alue Mandara-vuorilla, Nigerian koillisosassa. Siihen kuuluu päällikön eli Hidin palatsi, pengerretyt pellot ja kylä, jotka ovat säilyneet perinteisessä asussaan. Alueella on jäänteitä muinaisesta raudantuotannosta. Kokonaisuus on UNESCOn maailmanperintökohde.


title: Pripet

text: Pripet (, , ) on Dneprin sivujoki, joka virtaa Ukrainan ja Valko-Venäjän läpi.