title: Kasimov

text: Vuonna 1773 Kasimovista tuli Rjazanin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla seudulle syntyi teollisuutta. Nykyään kaupungissa on metalli-, metsä-, rakennustarvike-, tekstiili ja elintarviketeollisuutta.


title: Kasimov

text: Tataariajan nähtävyyksiä on kaupungin itäosassa sijaitseva 1400-luvun perustuksille 1700-luvulla rakennettu moskeija, jonka suuri sylinterin muotoinen minareetti on vuodelta 1470. Sen vieressä on minareetilla varustettu kaani Şahğälin mausoleumi (1505). Kaupungin kaakkoispuolella Staryi Posadin esikaupungissa sijaitsee sulttaani Äfğan Möxämmädin mausoleumi (1647). Kasimovin keskustassa on lukuisia 1700–1800-luvulla rakennettuja ortodoksikirkkoja. Muita nähtävyyksiä ovat 1830-luvulla rakennettu kauppahalli, tulliportti (1786), 1700-luvun lopun ja 1800-luvun alun kauppiastalot. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo.


title: Lauri Jäntin säätiö

text: Lauri Jäntin säätiö on säätiö, jonka Lauri Jäntti perusti suomenkielisen tietokirjallisuuden edistämiseksi Helsingissä 30. marraskuuta 1983. Säätiö myöntää tunnustuspalkintoja merkittävien tietokirjojen tekijöille tietokirjallisuuden kehittämiseksi.


title: Lauri Jäntin säätiö

text: Vuodesta 1985 lähtien Lauri Jäntin palkinto on jaettu vuosittain edellisenä vuonna ilmestyneestä suomenkielisestä tietokirjasta. Lauri Jäntin palkinto on 15 000 euroa ja sen lisäksi jaetaan kunniamaininnat, joista kukin on 5 000 euroa. Lisäksi vuodesta 2003 alkaen on joka viides vuosi myönnetty kunniapalkinto (30 000 euroa) elämäntyöstä tietokirjallisuuden alalla sekä vuodesta 2009 joka kolmas vuosi lasten ja nuorten tietokirjallisuuden Tieto-Lauri-palkinto.


title: Lauri Jäntin säätiö

text: Lähde


title: Félix Houphouët-Boignyn rauhanpalkinto

text: Félix Houphouët-Boignyn rauhanpalkinto on Unescon vuonna 1989 perustama rauhanpalkinto, joka myönnetään ihmisille, jotka ovat: ""merkittävästi edistäneet, pyrkineet ja säilyttäneet rauhaa Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan ja Unescon ohjelman mukaisesti.""


title: Félix Houphouët-Boignyn rauhanpalkinto

text: Palkinto on nimetty Norsunluurannikon entisen presidentin Félix Houphouët-Boignyn mukaan. Palkinto jaetaan vuosittain poikkeuksia lukuun ottamatta. Palkintosumma on 150 000 dollaria.


title: Félix Houphouët-Boignyn rauhanpalkinto

text: Lähde


title: Lääninherra

text: Lääninherra oli vapaasyntyinen mies, joka läänityslaitoksessa teki läänityssopimuksen vasallinsa kanssa. Varhaiskeskiajalla tämä elinaikainen sopimus tehtiin suullisesti, mutta juhlallisia muotoja käyttäen. Sopimuksen mukaan lääninherra oli velvollinen suojelemaan vasalliaan, ja vasallin oli puolestaan tuettava lääninherraansa. Yleensä vasallin oli suoritettava ratsain asepalvelusta, mikä merkitsi sitä, että hänen oli hevosen lisäksi kustannettava raskas varustus. Vasalli ei ehtinyt tehdä muuta tuottavaa työtä, mikä luontaistalouden aikana olisi merkinnyt taloudellista ahdinkoa. Siksi lääninherra antoi vasallinsa hallintaan maa-alueen, jonka tuoton vasalli sai omakseen. Tämän läänitysmaan viljelemisestä huolehtivat talonpojat. Näin lääninherra ja hänen sotilaansa olivat tiukassa riippuvuussuhteessa toisiinsa nähden.


title: Qasim

text: Qasim (, ); ? – noin 1469) oli Kultaisen ordan kaanin Oluğ Möxämmädin poika, josta tuli Moskovan ruhtinaskunnan alaisuuteen kuuluneen Qasimin kaanikunnan ensimmäinen hallitsija. Vuonna 1446 hän siirtyi Kazanista Moskovan suuriruhtinaan Vasili II:n palvelukseen. Vuosina 1449–1450 Qasim tuki Vasili II:sta kamppailussa ruhtinas Dmitri Šemjakaa vastaan, vuonna 1499 hän löi Kultaisen ordan kaanin Seid Ahmedin joukot Pahra-joella. Noin 1450–1456 Vasili II lahjoitti Qasimille alueen Gorodets-Meštšorskin kaupungin ympärillä, joka sai hänen mukaansa nimen Kasimov. Vuonna 1467 Qasim teki epäonnistuneen sotaretken Kazania vastaan.


title: Qasimin kaanikunta

text: Qasimin kaanikunta (nimi myös muodossa "Kasimovin kaanikunta") oli feodaaliruhtinaskunta, jonka Moskovan suuriruhtinaat loivat palvelukseensa siirtyneitä tataarikaaneja varten. Se käsitti meštšeran, mordvalaisten ja tataarien asuttaman alueen Okajoen varrella nykyisen Rjazanin alueen koillisosassa. Kaanikunnan keskus oli Gorodetsin kaupunki.


title: Qasimin kaanikunta

text: Moskovan suuriruhtinas Vasili II lahjoitti alueen noin vuosina 1450–1456 Kultaisen ordan kaanin pojalle Qasimille. Läänitysalueen keskus Gorodets-Meštšorski sai hänen mukaansa nimen Kasimov. Eräillä alueen hallitsijoista oli suuri merkitys Moskovan Kazanin kaanikuntaa vastaan käymässä taistelussa. Kazanin valloituksen (1552) jälkeen Qasimin kaanikunnan merkitys väheni, ja sen hallitsijat muuttuivat vähitellen tavallisiksi läänitystilallisiksi. Kaanikunta lakkasi muodollisestikin olemasta viimeisen hallitsijan Fatima Soltanin kuoltua vuonna 1681. Hallitsijaperhe kääntyi 1600-luvulla kristinuskoon.


title: Qasimin kaanikunta

text: Seudulla asuvaa tataariryhmää sanotaan Kasimovin tataareiksi.


title: Nammon Vihtavuoren tehdas

text: Nammo Vihtavuori Oy eli Nammon Vihtavuoren tehdas kuuluu Nammo Lapua Oy:n osana suureen pohjoismaiseen Nammo-konserniin. Vihtavuoren tehdas valmistaa keski- ja suurkaliiperisia tuotteita. Tehdas on ollut toiminnassa vuodesta 1922.


title: Nammon Vihtavuoren tehdas

text: Tehdas sijaitsee Keski-Suomessa Laukaan Vihtavuoressa.


title: Turbomoda

text: Turbomoda (Турбомода) on venäläinen dance-yhtye. Ruki vverh! -yhtyeen jäsenet ovat kirjoittaneet suurimman osan yhtyeen laulujen sanoituksista.


title: SK Sturm Graz

text: Sportklub Puntigamer Sturm Graz on jalkapalloseura Grazin kaupungista Itävallasta. Joukkue pelaa maan pääsarjassa Bundesliigassa.


title: SK Sturm Graz

text: Sturm perustettiin vuonna 1909 työväen seuraksi vastavoimaksi toiselle grazilaisjoukkueelle GAK:lle. Suurempaa menestystä joukkue saavutti ensi kerran vasta 1980-luvulla Otto Baricin valmennuksessa. Kaudella 1982–1983 Sturm sijoittui liigassa kakkoseksi ja pääsi eurokentille. Joukkue raivasi tiensä UEFA Cupissa aina puolivälieriin saakka, missä se putosi Nottingham Forestille vasta jatkoajan jälkeen.


title: SK Sturm Graz

text: Sturmin suurinta menestyskautta oli 1990-luku, jolloin joukkue oli vahva tekijä Euroopan kentillä. 1992 uudeksi puheenjohtajaksi tuli Hannes Karting ja valmentajaksi Heinz Schilcher. Aiemmin Sturm oli toiminut pienellä budjetilla ja kärsinyt talousvaikeuksista, mutta uusi voimakaksikko toi joukkueeseen useita kovan luokan pelaajia ja kehittivät omaa junioritoimintaa. Joukkue raivasi tiensä uuteen "Zehnerligaan" (1. Bundesliiga). 1993 valmentajaksi tuli Milan Djuricić ja seura pysyi pääsarjassa.


title: SK Sturm Graz

text: 1994 valmentajaksi tuli bosniahertsegovinalainen Ivica Osim. Sturmin pelaajisto koostui pääasiassa omista kasvateista. Kauden päätteeksi Sturm sijoittui liigassa kakkoseksi. Vuotta myöhemmin se voitti ensimmäistä kertaa historiansa aikana Itävallan Cupin ja oli toistamiseen liigassa toinen. Ensimmäisen liigamestaruutensa Sturm voitti vuonna 1998. Mestaruus tuli todella ylivoimaiseen tapaan ja varmistui jo seitsemän kierrosta ennen kauden päätöstä. Ero kakkoseksi sijoittuneeseen Austria Wieniin oli 19 pistettä Tuolloin joukkueen rungon muodosti kolmikko Mario Haas, Hannes Reinmayr ja Ivica Vastić. Seuraavalla kaudella Sturm uusi mestaruutensa ja voitti lisäksi cupin sekä liigacupin.


title: SK Sturm Graz

text: Kaudella 1999–2000 Sturm pääsi myös ensimmäistä kertaa Mestarien liigan lohkovaiheeseen pudottuaan vuotta aikaisemmin karsinnoissa. Alkulohkossa sijoitus oli kolmas ja Sturm pääsi jatkamaan UEFA Cupissa, missä se kuitenkin putosi saman tien Parmalle. Bundesliigassa sijoitus oli neljäs. Seuraavaksi kaudeksi Sturmin joukkue oli heikentynyt huomattavasti monien avainpelaajien lähdettyä, mutta silti se kykeni sijoittumaan liigassa kakkoseksi. Valmentaja Osim sai lähteä.


title: SK Sturm Graz

text: Eurocup-menestyksestä saatuja rahoja ei suunnattu junioritoiminnan kehittämiseen. Sittemmin seura on vajonnut Itävallan Bundesliigan keskikastiin ja kärsinyt huomattavista taloudellisista vaikeuksista. Vuonna 2008 seura oli yksi kolmesta Intertoto Cupin voittajasta selviydyttyään UEFA Cupin toiselle karsintakierrokselle, missä se putosi sveitsiläiselle FC Zürichille.


title: Wojciech Knapik

text: Wojciech Knapik (s. 24. heinäkuuta 1980 Opole) on puolalainen pistooliampuja.


title: Wojciech Knapik

text: Knapik on saavuttanut MM-kilpailuissa Barcelonassa 1998 joukkuekultaa 50 m vapaapistoolissa.


title: Wojciech Knapik

text: Olympialaisissa Pekingissä 2008 Knapik sijoittui 23. 10 m ilmapistoolissa tuloksella 577, jääden neljän pisteen päähän finaalipaikasta, ja 38. 50 m pistoolissa tuloksella 543, jääden finaapaikasta 14 pisteen päähän.


title: Glossa

text: Glossa (lat. "glossa" = kieli) tarkoittaa filologiassa lyhyttä yksittäisen tekstikohdan tai sanan selitystä. Usein sillä tarkoitetaan kirjan tai käsikirjoituksen marginaaliin tai rivien väliin lisättyä huomautusta, joka selittää alkuperäisen tekstin jonkun sanan tai osan merkitystä.


title: Glossa

text: Glossat saattoivat vaihdella yksinkertaisista marginaaliin lisätyistä huomautuksista tai sanan käännöksistä alkuperäisen tekstin rinnalla kulkevaan laajempaan käännökseen. Ne saattoivat myös sisältää viittauksia samanlaisiin tekstikohtiin muualla teoksessa. Kokoelma glossia muodostaa "glossaarion", selittävän sanaluettelon. Glossien kokoaminen glossaarioiksi synnytti leksikografian, ja tällä tavoin kootut glossaariot olivat itse asiassa ensimmäisiä sanakirjoja. Nykyenglannissa termi "glossary" tarkoittaa sanastoa.


title: Glossa

text: Keskiajalla glossa-menetelmää käytettiin skolioiden eli tietynlaisten kommenttien kirjoittamiseen. Glossat olivat keskiaikaisen teologian keskeinen väline. Usein tietyt raamatunkohdat yhdistettiin tiettyihin tunnettuihin glossiin, joita monet teologit pitivät lähes yhtä auktoritatiivisina kuin raamatunkohtaa itseään. Glossia käytettiin myös keskiajan oikeustieteessä: roomalaisen lain ja kanonisen lain glossat kehittyivät monissa kysymyksissä yleisesti hyväksytyiksi lähtökohdiksi ("sedes materiae") lain tulkinnalle.


title: Heidelbergin yliopisto

text: Heidelbergin Ruprecht-Karls-yliopisto () on Heidelbergin kaupungissa Saksassa sijaitseva julkinen yliopisto. Se on perustettu 1386 ja on siten Saksan vanhin yliopisto ja yksi Euroopan vanhimmista.


title: Heidelbergin yliopisto

text: Heidelbergin yliopistossa on 12 tiedekuntaa: teologia, lakitiede, lääketiede (Heidelbergissa ja Mannheimissa), filosofia, modernit kielet, talous- ja yhteiskuntatieteet, käyttäytymistiede ja kulttuurintutkimus, matematiikka ja tietojenkäsittelytiede, kemia ja geotieteet, fysiikka ja tähtitiede, sekä biotieteet. The Times-lehden mukaan Heidelbergin yliopisto oli vuonna 2007 maailman 60. paras yliopisto. Se oli paras saksalaisista yliopistoista ja 16. eurooppalaisista.


title: Heidelbergin yliopisto

text: Heidelbergin yliopistossa on työskennellyt monia Nobel-palkittuja tutkijoita. Muun muassa seuraavat Nobelin palkinnon saaneet tutkijat ovat jossain uransa vaiheessa toimineet Heidelbergissä (suluissa palkintovuosi ja ala):


title: Pavol Kopp

text: Pavol Kopp (s. 27. joulukuuta 1978) on slovakialainen pistooliampuja ja nuorten maailmanmestari.


title: Pavol Kopp

text: Kopp on saavuttanut MM-kilpailuissa Barelonassa 1998 nuorten sarjassa maailmanmestaruuden 25 m urheilupistoolissa ja pronssia 50 m vapaapistoolissa.


title: Pavol Kopp

text: Olympialaisissa Pekingissä 2008 Kopp oli viides 50 m pistoolissa tuloksella 657.6 (563+94.6), jääden pronsista 1.3 pisteen päähän, ja 27. 10 m ilmapistoolissa tuloksella 575, jääden finaapaikasta kuuden pisteen päähän.


title: Become

text: Become on progressiivista metallia soittavan Seventh Wonderin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005.


title: Galsvinta

text: Galsvinta (n. 540–568) oli visigoottien kuninkaan Atanagildin tytär ja Neustrian merovingikuninkaan Kilperik I:n vaimo.


title: Galsvinta

text: Galsvinta ja Kilperik vihittiin Rouenissa vuonna 567, mutta pian tämän jälkeen Galsvinta kuoli epäselvissä olosuhteissa. Luultavasti hänen kuolemansa takana oli Fredegunda, jonka kanssa Kilperik meni Galsvintan kuoleman jälkeen naimisiin. Galsvintan kuolema johti Austrasian ja Neustrian välisiin vihollisuuksiin, jotka kestivät 40 vuotta.


title: Jack Buck

text: Jack Buck (21. elokuuta 1924 Holyoke, Massachusetts – 18. heinäkuuta 2002) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja, joka tunnetaan erityisesti St. Louis Cardinalsien otteluiden selostajana.


title: Jack Buck

text: Jack Buck on päässyt sekä baseballin, amerikkalaisen jalkapallon että radion Hall of Fameihin. Lisäksi hän on saanut Emmy-palkinnon elämäntyöstään vuonna 2000.


title: Motherwell FC

text: Motherwell Football & Athletic Club on jalkapalloseura Skotlannin Motherwellista. Seura on perustettu vuonna 1886 ja se pelaa kaudella 2018–2019 maan pääsarjassa Skotlannin Valioliigassa. Se on voittanut kerran Skotlannin liigamestaruuden ja kahdesti Skotlannin Cupin.


title: Motherwell FC

text: Alun perin Motherwell perustettiin vuonna 1886 kahden tehdastyöläisten joukkueen "Glencairnin" ja "Alphan" muodostettua yhteisen joukkueen hyväntekeväisyystapahtumaa varten. Myöhemmin samana vuonna seurat yhdistyivät virallisesti ja muodostivat Motherwell Football Clubin. Vuonna 1893 Motherwellista tuli ammattilaisseura. Nykyiselle kotikentälleen Fir Parkille seura muutti vuonna 1896.


title: Motherwell FC

text: Seuran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1920- ja 1930-luvuille, jolloin se oli seitsemänä kautena peräkkäin liigassa kolmen parhaan joukossa. Seuran ensimmäinen ja ainoa liigamestaruus tuli kaudella 1931–1932, jolloin Willie MacFadyen teki 38 sarjaottelussa 52 maalia. Skotlannin Cupin loppuottelussa seura pelasi vuosina 1931, 1933 ja 1939, mutta oli joka kerralla häviävänä osapuolena.


title: Motherwell FC

text: Toisen maailmansodan jälkeen Motherwell ei menestynyt enää entisellä tavalla. Vielä vuonna 1950 se kykeni voittamaan liigacupin ja vuonna 1952 Skotlannin Cupin. Joukkue putosi ensimmäisen kerran historiassaan pääsarjatasolta kauden 1952–1953 päätteeksi, mutta palasi yhden kauden jälkeen takaisin pääsarjaan. Uudelleen seura putosi kakkosdivisioonaan 1960-luvun lopulla, mutta nousi takaisin pääsarjaan 1970-luvulle tultaessa. Myös 1980-luvulla Motherwell kävi peräti kahteen otteeseen kakkodivisioonassa, mutta on sittemmin joukkue on vakiinnuttanut paikkansa taloushuolista kärsivänä liigan keskikastin seurana. Toisen Skotlannin Cup -tittelinsä Motherwell voitti vuonna 1991. Vuonna 2011 Motherwell hävisi Skotlannin Cupin loppuottelussa Celticille.


title: Lion Music

text: Lion Music on suomalainen levy-yhtiö. Sen perusti vuonna 1989 kitaristi Lars Eric Mattsson omien levyjensä julkaisemiseksi. Pikkuhiljaa hän siirtyi julkaisemaan myös muiden artistien albumeja. Nykyisin Lion Music julkaisee lähinnä progressiivista ja neoklassista metallia sekä hard rockia. Yhtiön päämaja on Maarianhaminassa Ahvenanmaalla.


title: Maxey Long

text: Maxwell Clifton "Maxey" Long (16. lokakuuta 1878 – 4. maaliskuuta 1959) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja 400 metrin olympiavoittaja Pariisissa 1900.


title: Maxey Long

text: Voitettuaan kolme peräkkäistä Yhdysvaltain mestaruutta 1898–1900 440 jaardilla sekä 220 jaardin mestaruuden 1899 ja 100 jaardin mestaruuden 1900 Long oli suurimpia ennakkosuosikkeja Pariisin kisoissa. Long johti finaalia alusta loppuun asti voittaen olympiaennätyksellä 49,4. Hän oli kisojen juhlituin voittaja väärinkäsitysten ansiosta; sinivalkoisen kilpailuasun takia yleisö luuli häntä ranskalaiseksi. Longin alkuerissä juoksema aika 50,2 paransi Thomas Burken olympiaennätystä neljällä sekunnilla. Loppukilpailussa hän paransi olympiaennätystä vielä 0,8 sekunnilla.


title: Maxey Long

text: Saman vuoden syyskuun 29. päivänä Long juoksi 440 jaardia tasoitusjuoksussa aikaan 47,8, minkä IAAF hyväksyi 13 vuotta myöhemmin tämän matkan ja samalla 400 metrin ensimmäiseksi viralliseksi maailmanennätykseksi. Viisi päivää myöhemmin hän juoksi raviradalla saman matkan aikaan 47,0, mutta tulos oli suoralla radalla tehtynä ennätyskelvoton. Virallisen ennätyksen rikkoi James Meredith vuonna 1916 ja ensimmäinen laillinen 47 sekunnin alitus nähtiin vasta vuonna 1932.


title: Maxey Long

text: Maxey Long osallistui seuraavina vuosina vielä useisiin kilpailuihin, vaikka ei enää ollutkaan parhaassa kunnossaan. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole luotettavia elämäkerrallisia tietoja.


title: Orca – tappajavalas

text: Orca – tappajavalas (myös "Orca – syvyyksien kostaja") on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut jännityselokuva, jossa on paljon vaikutteita vuoden 1975 elokuvaklassikosta "Tappajahai". Sen keskeisimmissä rooleissa ovat Richard Harrisin näyttelemä kapteeni Nolan ja Charlotte Ramplingin näyttelemä valastutkija Rachel Bedford. Hän toimii myös tarinankertojana.


title: Orca – tappajavalas

text:
Kalastusaluksen kapteeni Nolan pyydystää ja myy haikaloja, kunnes arvelee miekkavalaan olevan vielä parempi rahanlähde. Hän menee ulapalle etsimään sellaista, löytää kokonaisen valasperheen ja saa pyydystettyä kantavan naaraan alukseen. Tarkoituksena on pyytää eläin elävänä, mutta pian valaan vatsa puhkeaa ja sikiö putoaa kannelle. Paniikissa oleva Nolan suihkuttaa sen pois ja hämmentyy tapahtuneesta niin, että itkee myötätunnosta. On jo ilta, kun alus saapuu rannikolle. Yhtäkkiä alusta koko ajan seurannut urosvalas hyökkää ja tappaa erään mastossa roikkuvan kalastajan. Nolan ryntää kannelle ja katsoo eläintä silmästä silmään; uros painaa mieleensä hänen ulkonäkönsä. Se itkee ja tuuppaa alusta siten, että kuollut naaras putoaa veteen. Alus matkaa nopeasti satamaan. Aamun valjetessa koko valasperhe kuljettaa naaraan ruumiin rannalle hautajaisseremoniana. Sitten uros aloittaa kostonsa. Se upottaa kalastajien aluksia, aiheuttaa tulipalon, ja karkottaa kaloja pois rannan tuntumasta, aiheuttaen koko kylän elannon saannin vaaraan. Nolan yrittää unohtaa koko valaan, mutta kyläläiset pitävät tapahtumia Nolanin syynä ja painostavat häntä lähtemään merelle tappamaan valaan. Kun valas tuhoaa venetalon, jossa Nolan asuu, ja puree hänen ystävältään jalan poikki, päättää hän lopulta lähteä merelle tappamaan sen. Mukaan lähtevät myös valasasiantuntija Rachel Bedford ja valasmyytit tunteva intiaani Umilak. He seuraavat valasta monta päivää aina Pohjoisnavan jäätiköille saakka. Nolan tietää ratkaisun hetken olevan käsillä. Raskaan vastuunsa kantavana hän päättää luopua kivääristä ja käyttää ainoastaan harppuunaa. Hän hyppää ajelehtivalle jäälautalle ja odottaa valaan tulevan esiin. Se tulee ja tekee aukkoja jäälauttaan tarkoituksenaan hajottaa se. Nolan heittää harppuunan ja osuu valaan selkään, mutta pian se taas jatkaa jäälautan tuhoamista. Rachel heittää kiväärin Nolanille, joka päättää sittenkin ampua sillä. Hetken ajan valas on pinnan alla, mutta pian se hyppää jäälautan päälle, jolloin lautan toinen pää kohoaa ilmaan. Nolan pitää kaikin voimin kiinni, mutta ote irtoaa ja hän liukuu suoraan kylmään veteen. Valas kiertää rauhallisesti Nolanin muutaman kerran ja sitten iskee hänet pyrstöllään kuolettavasti päin jäävuorta. Valas katsoo itkien järkyttynyttä Rachelia ja ui tiehensä kostonsa lunastaneena.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi sanoo "Orcaa" vaatimattomaksi "Tappajahain" toisinnoksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.


title: Pikkutörmäpääsky

text: Pikkutörmäpääsky ("Riparia paludicola") on pienikokoinen pääskylaji, joka on törmäpääskyn vastinlaji eteläisemmillä leveysasteilla.


title: Pikkutörmäpääsky

text: Linnun pituus on noin 12 cm, siipien kärkiväli 26–27 cm ja paino 7–14 g. Pikkutörmäpääsky on läntisen palearktisen alueen pienin pääsky, joka höyhenpuvultaan muistuttaa sekä törmäpääskyä että kalliopääskyjä. Linnun selkäpuoli on ruskea ja vatsapuoli valkeahko. Rinnassa ei ole selvää ruskeaa vyötä kuten törmäpääskyllä, vaan myös kurkku on ruskehtava. Siivet ovat lyhyet ja pyöreäpäiset. Ääni muistuttaa törmäpääskyn ääntä, mutta on korkeampi. Sukupuolet ovat samanvärisiä.


title: Pikkutörmäpääsky

text: Pikkutörmäpääskyn esiintymisalue on hyvin laaja. Afrikassa sillä on kymmeniä erillisiä populaatioita, puuttuen Saharan ja Sahelin alueelta, Afrikan sarvesta sekä Kongon altaan sademetsäalueelta. Lähinnä Eurooppaa se pesii paikoin Marokossa. Intian niemimaalla Himalajan eteläpuolella on laaja yhtenäinen esiintymisalue. Laji elää myös Thaimaassa ja paikoin muualla Kaakkois-Aasiassa sekä Filippiineillä ja Taiwanissa. Lajin maantieteellinen muuntelu on laajaa. Osissa esiintymisaluetta se on muuttolintu, mutta esimerkiksi Marokossa se pesii talvella. Lajia ei ole tavattu Suomessa.


title: Pikkutörmäpääsky

text: Laji asuu samanlaisissa paikoissa kuin törmäpääsky, eli soramontuissa, jokilaaksoissa, tienleikkauksissa, kalliojyrkänteillä ja kaupungeissa.


title: Pikkutörmäpääsky

text: Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Molemmat emot kaivavat hiekkaperäiseen maahan tunnelin 0,8–3 metriä maanpinnan yläpuolelle. Munia on kolme tai neljä. Molemmat emot osallistuvat haudontaan, joka kestää noin 12 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin 20 päivän ikäisinä.


title: Pikkutörmäpääsky

text: Pikkutörmäpääsky syö ilmameren hyönteisiä ja hämähäkkejä.


title: Kehityspankki

text: Kehityspankki eli kehitysrahoituslaitos on yleensä kansainvälisten yhteenliittymien perustama laitos, joka järjestää rahoitusta ja asiantuntija-apua kehityshankkeisiin. Tyypillisesti tällaiseen yhteenliittymään kuuluu rikkaita rahoittajamaita ja köyhiä kehittyviä maita. Kehityspankit rahoittavat hankkeita markkinahintaisilla tai halvemmilla, pitkillä tai erittäin pitkillä lainoilla, joskus myös suoranaisilla avustuksilla.


title: Kehityspankki

text: Rikkaat maat rahoittavat kehityspankkeja lisätäkseen yhteiskunnallista vakautta ja joskus myös edistääkseen ideologisia tavoitteita.


title: Kehityspankki

text: Tärkeimmiksi kansainvälisiksi kehityspankeiksi lasketaan yleensä


title: Rachael MacFarlane

text: Rachael MacFarlane (s. 21. maaliskuuta 1976 Kent, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan animaatiosarjoista "The Grim Adventures of Billy & Mandy", "Family Guy" ja "American Dad!" Hän aloitti uransa animaatioiden parissa "Johnny Bravo" -sarjassa, jossa hän teki muutamia naissivuääniä.


title: Rachael MacFarlane

text: Hänen veljensä on käsikirjoittaja ja animaattori Seth MacFarlane.


title: Kaunoviikunakaijat

text: Kaunoviikunakaijat ("Psittaculirostris") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Ne elävät Papua-Uuden-Guinean alavien maiden tuoreissa metsissä. Ne ovat kooltaan noin 18 cm pituisia ja yleisväriltään vihreitä. Päässä ja rinnassa on kirkkaita kuvioita.


title: Raffael Winkler

text: Raffael Winkler (s. 1949 Basel) on sveitsiläinen lintutieteilijä.


title: Raffael Winkler

text: Winkler oli kiinnostunut linnuista jo lapsena. Käynti Camarguen biologisella tutkimusasemalla (Station Biologique de la Tour du Valat) johdatti hänet opiskelemaan eläintiedettä. Baselin yliopistossa Winkler osallistui eläintieteen, kasvitieteen, paleontologian ja psykologian luennoille, ja väitteli filosofian tohtoriksi lintujen kallon luutumisesta ("Zur Pneumatisation des Schädeldachs der Vögel"). Aineiston väitökseensä hän keräsi Sveitsin Alpeilla sijaitsevalla Col de Bretolet'n lintuasemalla, jossa hän myös aloitti yhteistyön Lukas Jennin kanssa lintujen sulkasadon, iänmäärityksen ja muuton tutkimuksessa.


title: Raffael Winkler

text: Vuosina 1975–1980 Winkler työskenteli Sveitsin lintutieteellisessä instituutissa, hoitaen lintutiedotuskeskusta ja pitäen yllä yhteyksiä lintuharrastajiin. Samaan aikaan hän toimi Sveitsin Rariteettikomitean sihteerinä ja työskenteli Sveitsin lintuatlaksen (Atlas of Breeding Birds in Switzerland) parissa. 1980 hänet äänestettiin Baselin luonnonhistoriallisen museon lintukokoelmien kuraattoriksi. Siitä lähtien hän on toimittanut "Avifauna of Switzerland"-julkaisua ja jatkanut museon omaa sulkasatotutkimusta.


title: Raffael Winkler

text: Vuonna 1994 hän toimitti yhdessä Jennin kanssa eurooppalaisten varpuslintujen sulkasatoa käsittelevän teoksen "Moult and Ageing of European Passerines".


title: Tabora

text: Tabora on kaupunki Länsi-Tansaniassa. Vuonna 2012 siellä oli 226 999 asukasta. Tabora on Taboran alueen pääkaupunki. Taboran alue on yksi Tansanian suurimmista lääneistä.


title: Tabora

text: Tansanian ylimmässä jalkapallosarjassa, Vodacom Premium Leaguessa, Taboraa edustaa joukkue Rhino Rangers.


title: Töyhtökakadut

text: Töyhtökakadut ("Cacatua") on kakadujen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 12 lajia.


title: Valkoyökönlehti

text: Valkoyökönlehti ("Pinguicula alpina") on pieni, monivuotinen, Euraasiassa tavattava yökönlehtilaji. Laji käyttää ravinnokseen pieniä hyönteisiä eli se on lihansyöjäkasvi.


title: Valkoyökönlehti

text: Valkoyökönlehden lehdet ovat tyviruusukkeena maan rajassa. Ruusukkeessa on tavallisesti 5–8 lyhytruotista lehteä. Vaalean kellanvihreä lehtilapa on 2–5 senttimetrin pituinen, ehytlaitainen, soikeahko ja laidoiltaan ylöspäin kiertyvä. Lehtien yläpinta on tahmea. Lehtiruusukkeen keskeltä nousee tavallisesti 1–4 kukkavanaa, jotka ovat 5–15 senttimetriä pitkiä. Vana on lähes kalju ja sen kärjessä on kukka. Kukan verhiö on kaksihuulinen: ylähuuli on kolmiliuskainen ja alahuuli kaksiliuskainen. Teriö on 10–16 millimetriä pitkä ja väriltään valkoinen, lisäksi alahuulessa on yksi tai kaksi keltaista täplää. Myös teriö on kaksihuulinen: ylähuuli on kaksiliuskainen ja alahuuli kolmiliuskainen. Nielu on avoin. Teriön kannus on lyhyt, leveä, käyrä ja tylppä. Kota on monisiemeninen. Kasvin juuret ovat pitkiä ja paksuja. Suomessa valkoyökönlehti kukkii kesä-heinäkuussa. Valkoyökönlehti leviää suvuttomasti mehevien juuriensa avulla ja muodostaa tiiviitä mättäitä.


title: Valkoyökönlehti

text: Valkoyökönlehti on Euraasiassa kasvava vuoristojen ja pohjoisten seutujen laji. Sen levinneisyysalue on jääkauden jäljiltä hajanainen. Euroopassa sitä tavataan Pyreneillä, Alppien alueella, Karpaateilla, Islannissa, Norjan ja Ruotsin keski- ja pohjoisosissa, Pohjois-Suomessa ja Pohjois-Venäjällä. Lisäksi sitä tavataan kalkkialueilla Ruotsin Gotlannissa sekä paikoin Baltiassa. Skotlannista laji on kuollut sukupuuttoon. Aasian puolella valkoyökönlehden levinneisyysalue jatkuu Pohjois-Siperiassa, sekä erillisinä esiintyminä Mongoliassa ja Himalajan alueella.


title: Valkoyökönlehti

text: Suomessa valkoyökönlehti kuuluu alkuperäislajistoon. Lajia tavataan Suomessa ainoastaan Lapissa ja Koillismaalla. Yleisin laji on Sallan–Kuusamon alueella, Utsjoella, Inarin pohjoisosissa sekä Käsivarren pohjoisosissa Enontekiöllä.


title: Valkoyökönlehti

text: Valkoyökönlehti vaatii kostean kasvupaikan. Sitä kasvaa muun muassa letoilla, tihkupinnoilla, puronvarsilla ja kosteilla kallionseinämillä. Laji on kalkinsuosija.


title: Valkoyökönlehti

text: Valkoyökönlehden kasvupaikat ovat niukkaravinteisia. Lisäravinteita kasvi saa muiden yökönlehtilajien tapaan saalistamalla hyönteisiä. Kiiltävät mutta tahmeat lehdet houkuttelevat pieniä hyönteisiä, jotka jäävät niihin kiinni. Kun hyönteinen on kuollut, lehden pinnalla olevat entsyymit sulattavat sen vähitellen kasvin ravinnoksi.


title: Valkoyökönlehti

text: Ruotsissa eri yökönlehtilajeja on käytetty viilin tapaisen maitotuotteen valmistukseen. Tuoreita lehtiä laitettiin siivilän pohjalle ja päälle kaadettiin maitoa. Siivilöidyn maidon annettiin seistä muutaman päivän, kunnes se oli jähmettynyt viiliksi. Valmistustavan kirjoitti ylös jo Carl von Linné teoksessaan "Flora Lapponica" (1737).


title: Timo Kara

text: Timo Tapio Kara (s. 1945 Pihlajavesi) on suomalainen kuvanveistäjä.


title: Timo Kara

text: Karan töitä on yksityiskokoelmissa, Keuruun Osuuspankin ja Keuruun kaupungin taidekokoelmissa. Karan pääasialliset tekniikat ovat pronssi, kivi, puu, kipsi, ruostumaton teräs ja alumiini.


title: Timo Kara

text: Kara on opiskellut vuosina 1962–1966 Taideteollisessa oppilaitoksessa sekä Suomen taidekatemian koulussa 1966–1969.


title: Meru (vuori)

text: Meru on aktiivinen tulivuori 70 kilometriä Kilimanjarosta länteen. Meru on 4 565 metriä korkea ja näkyy kirkkaana päivänä Kilimanjarolle asti.


title: Meru (vuori)

text: Vuoren huippu on lännestä katsottuna kartiomainen, mutta itäpuolella näkyy 7 800 vuotta sitten tulivuoren purkauksen yhteydessä syntynyt 5 km leveä kaldera. Merulla on viimeksi ollut pieni tulivuorenpurkaus vuonna 1910.


title: Meru (vuori)

text: Merun huipulla on lipputanko, jossa on Tansanian lippu. Siellä on myös kivinen merkkipaalu, jossa lukee "Socialist Peak 4562.13M" (suom. Sosialistihuippu).


title: The Yngwie Malmsteen Collection

text: The Yngwie Malmsteen Collection on ruotsalaisen kitaristin Yngwie Malmsteenin vuonna 1991 Polydorin kautta julkaisema kokoelma-albumi. Levy sisältää 14 hänen aikaisemmin julkaisemaansa kappaletta sekä kansilehtisen, joka kertaa Malmsteenin musiikillista historiaa.


title: Afrikankalliopääsky

text: Afrikankalliopääsky ("Ptyonoprogne fuligula") on pienikokoinen eteläinen pääskylaji. Lajista on myös käytetty nimeä "Hirundo fuligula". Lajista on erotettu omaksi lajikseen aavikkopääsky ("Ptyonoprogne obsoleta").


title: Afrikankalliopääsky

text: Linnun pituus on noin 12,5 cm, siipien kärkiväli 27,5–30 cm ja paino keskimäärin noin 15 g. Afrikankalliopääsky on törmäpääskyn kokoinen ja väritykseltään suuresti samannäköinen kuin kalliopääsky, josta sen erottaa hieman vaaleampi yleisväritys ja valkoinen, viiruton kurkku. Sukupuolet ovat samannäköisiä.


title: Afrikankalliopääsky

text: Afrikankalliopääskyllä on kymmeniä erillispopulaatioita Afrikassa, jossa laajin yhtenäinen esiintymisalue on Luoteis-Afrikassa Saharassa. Afrikan lisäksi sitä tavataan Lähi-idässä ja Arabian niemimaalla sekä Irakin ja Intian välisellä alueella. Maantieteellinen muuntelu on hyvin laajaa. Se on enimmäkseen paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.


title: Afrikankalliopääsky

text: Lämpimien alueiden vuoristoiset ja kallioiset alueet, joilla se korvaa pohjoisemman kalliopääskyn. Paikoin pesimäpopulaatioita on myös kaupungeissa, muun muassa Abu Simbelissä. Talvisin laji voi esiintyä suurina parvina soilla ja järvillä.


title: Afrikankalliopääsky

text: Pesä on savesta muurattu kuppi, joka on liimattu saveen sekoitetulla syljellä pystysuoraan kallioon, siltaan, rakennukseen tai muuhun rakennelmaan. Sen rakentaminen kestää noin 40 päivää ja molemmat emot osallistuvat muuraustöihin. Munia on 2–3, ja molemmat puolisot hautovat niitä noin 17 päivää. Hyvin kuumilla alueilla emot peittävät munat päivän kuumimmaksi ajaksi. Pesäpoikasaika vaihtelee 15–30 päivään. Niillä on tavallisesti 2, paikoin 3 pesyettä.


title: Afrikankalliopääsky

text: Kuten muutkin pääskyt, myös afrikankalliopääsky syö ilmameren hyönteisiä ja hämähäkkejä.


title: Pallotuoli

text: Pallotuoli on Eero Aarnion vuonna 1963 suunnittelema tuoli, joka tunnetaan futuristisesta, palloa muistuttavasta muotoilustaan.


title: Pallotuoli

text: Tuoli oli ensimmäistä kertaa näytteillä Kölnin huonekalumessuilla Askon osastolla vuonna 1966 ja se sai suuren suosion. Pallotuolista tuli yksi 1960-luvun kansainvälisistä muoti-ikoneista. Aarnio osti tuolin hallintaoikeudet takaisin Askolta 1990-luvun alussa. Vuonna 2005 tuoleja valmisti saksalainen yritys ja kappalehinta oli 4 500 euroa. Vientiä oli etenkin Japaniin ja Yhdysvaltoihin. Pallotuolia myy Eero Aario Originals.


title: Pallotuoli

text: Disney-yhtiö alkoi marraskuussa 2018 myydä Mikki Hiiren 90-juhlavuoden kunniaksi Mikki-Hiiri -pallotuoleja. Niissä pallotuolin taustapuolella on iso Mikki Hiiren kasvokuva.


title: Yö yli Euroopan

text: Yö yli Euroopan on Mika Waltarin kirjoittama näytelmä vuodelta 1934. Näytelmän rakenne on sirpaleinen ja siinä on paljon henkilöitä, mutta tapahtumapaikka on koko ajan sama, halpa olutravintola laitakaupungilla. Näytelmä kertoo aikansa poliittisista aatteista ja niiden välisistä jännitteistä, ja yksi sen päähenkilöistä on Neuvostoliitosta takaisin palannut, maanalaista solua perustava kommunisti. Näytelmä esitettiin ensi kerran 2012, ja se ilmestyi aluksi vain sadan kappaleen monisteena.


title: Yö yli Euroopan

text: "Yö yli Euroopan", alaotsikkona "3-näytöksinen draama Suomen kesästä 1933" syntyi muutamassa vuorokaudessa keväällä 1934 sen jälkeen, kun Waltari oli saanut valmiiksi Helsinki-trilogian toisen osan "Sielu ja liekki". Näytelmä oli nopea reaktio ajan tapahtumiin, kun suursodan enteet lisääntyivät ja kommunismin uhka kasvoi Suomessa.


title: Yö yli Euroopan

text: Waltari oli aluksi suhtautunut Lapuan liikkeeseen ja Saksassa nousevaan kansallissosialismiin myönteisesti, mutta Mäntsälän kapinan jälkeen hän muutti mielensä. Äärioikeiston rikokset, vallanhalu ja uskonnollinen fanatismi vieroittivat hänet. Vaikka Waltarin kotitausta oli valkoinen, hän tunsi ihannoivaa mielenkiintoa työväkeä kohtaan. Hän on jopa kertonut tunteneensa itsensä henkisesti ”epämääräiseksi vasemmistolaiseksi”. Näytelmän avulla Waltari saattoi selvittää suhteensa aikakauden poliittisiin suuntauksiin, ja hän nimitti itse sitä ”aikakauden psykologiseksi dokumentiksi”. Kun Waltari oli kirjoittanut näytelmän valmiiksi, se jäi käsikirjoituksena hänen pöytälaatikkoonsa. Hän muisteli myöhemmin tarjonneensa sitä johonkin teatteriin luettavaksi, mutta tajunneensa sitten, että näytelmä oli omana aikanaan poliittisesti liian tulenarka. Panu Rajalan mukaan ”varoittava ennakkotapaus” oli Hella Wuolijoen "Laki ja järjestys", jonka esitykset oikeusministeriö kielsi marraskuussa 1933. Näytelmän ensiesityksen yhteydessä Jussi Karjalainen toteaa, että Waltarin varhaisiin poliittisiin kannanottoihin suhtaudutaan äärimmäisen pehmein silkkihansikkain, mutta tämän näytelmän yhteydessä on kuitenkin IKL-yhteys tuotava esiin.


title: Yö yli Euroopan

text: "Yö yli Euroopan" -näytelmää ei ole tiettävästi esitetty missään ennen vuotta 2012, jolloin siitä oli kahdeksan näytöstä Helsingin työväenopiston opistoteatterin ohjelmassa. Keväällä 1937 käsikirjoituksesta toimitettiin kirjastoneuvos E. J. Ellilän ehdotuksesta sadan kappaleen moniste, jota jaettiin yksityisille tilaajille. Silloin Waltari kertoi, että hänen aikomuksenaan oli ollut viimeistellä näytelmä esityskuntoon, mutta muut työt olivat vieneet hänen voimansa. Numeroidut ja kirjailijan allekirjoittamat monisteet ovat olleet bibliofiilien tavoittelemia harvinaisuuksia.


title: Yö yli Euroopan

text: Vuonna 1999 "Yö yli Euroopan" julkaistiin uudelleen kokoelmassa "Mika Waltarin näytelmät".


title: Yö yli Euroopan

text:
Tapahtumapaikkana on halpa olutravintola laitakaupungilla. Näytelmän keskushenkilö on Jaakko Susi, entinen metallityömies ja punakaartilainen, joka on paennut kansalaissodan jälkeen Neuvostoliittoon ja palaa nyt Suomeen perustamaan maanalaista kommunistista solua. Hän hankkii palvelukseensa nuoren Olavin, joka toimii kemiallisessa tehtaassa piirtäjänä, ja antaa tämän tehtäväksi hankkia salaiset suunnitelmat, joiden mukaan tehdas voi alkaa tuottaa sotatarvikkeita. Susi on tavannut Olavin tämän lapsuudessa, sillä Olavin isä oli punakaartissa ja sai surmansa vuonna 1918. Myöhemmin käy ilmi, että Sudella on ollut suhde Olavin äitiin.
Aluksi Olavi vastustaa Suden vaatimuksia, sillä hän haluaa unohtaa menneisyyden ja menestyä yhteiskunnassa. Hän on opiskellut ja päässyt hyvään asemaan. Susi saa pehmeän Olavin kuitenkin valtaansa ja tekemään, mitä hän haluaa, jopa lyömään äitiään nyrkillä kasvoihin, kun tämä tulee hakemaan poikaansa ravintolasta. Ravintolan tarjoilija ja Olavin entinen tyttöystävä toteaa halveksivasti, että Olavilla on ”papukaijan aivot ja koiran sielu”.


title: Yö yli Euroopan

text: Susi on mielipiteissään jyrkkä ja ehdoton, ja hän on tullut nostamaan työväestön kapinaan ja rikkomaan kaiken entisen. Aluksi Susi kuvataan vahvana ja karskin miehisenä, aatteelleen omistautuneena, mutta sitten hän alkaa juopotella ja kuljettaa naisia huoneeseensa. Lopulta hän kuristaa Olavin äidin hengiltä, ja Olavi kavaltaa hänet poliisille. Susi pakenee, mutta poliisit ampuvat hänet.


title: Yö yli Euroopan

text: Keskushenkilöiden lisäksi näytelmä kertoo prostituoiduista, lakitieteen ylioppilaasta, rikollisesta autonkuljettajasta, katkerasta vapaussoturi-invalidista, uskottomasta vaimosta, tohvelisankarista, nuorista kommunisteista ja Etsivän keskuspoliisin miehistä. Henkilöitä on lähes kolmekymmentä.


title: Yö yli Euroopan

text: Näytelmän tapahtumapaikka ja henkilöt ovat Waltarilla harvinaisia, sillä yleensä hän kuvasi keskiluokkaa. Paikka pysyy samana koko näytelmän ajan, mutta ravintolassa käyvien ihmisten kautta näytelmä pystyy käsittelemään useita ihmiskohtaloita ja juonen käänteitä.


title: Yö yli Euroopan

text: Maaria Koskiluoman mukaan näytelmä kertoo toisaalta fasismin ja kommunismin välisestä aatekonfliktista, toisaalta Jaakko Suden psyyken luhistumisesta ja erään perheen inhimillisestä tragediasta. Rajalan mielestä näytelmä ei kuitenkaan kerro vain fasismista ja kommunismista, vaan se on ”huomattavasti monitasoisempi aatteiden kuvaus”. Näytelmä käsittelee paitsi yhteiskunnan tilaa, miehisyyden ja aatteen vaatimuksia, myös vaikutuksille alttiin petturin motiiveja. Koskiluoma vertaa Jaakko Suden ja Olavin äidin välistä tragediaa Vanhan testamentin Daavidin ja Batseban tarinaan. Rajala on verrannut Sutta Jeesukseen ja Olavia Juudakseen. Heidän suhteensa on mestarin ja opetuslapsen suhde.


title: Yö yli Euroopan

text: Luopion teema kasvaa myöhemmin suuriin mittoihin Waltarin tuotannossa, etenkin "Mikael Hakimissa" ja "Johannes Angeloksessa". Kiihkeiden luokkakantaisten kommunistien ja ensi polven sivistyneistön välistä konfliktia Waltari käsittelee myös Helsinki-trilogian kolmannessa osassa "Palavassa nuoruudessa". Näytelmän sirpalemainen, ”moderni” rakenne on samantapainen kuin Waltarin kaksi vuotta myöhemmin kirjoittamassa romaanissa "Surun ja ilon kaupunki". Tekniikka avarsi Waltarin mahdollisuuksia dramaatikkona, vaikka hän käytti rakennetta uudestaan näytelmässä vasta sotien jälkeen.


title: Yö yli Euroopan

text: Koskiluoman mukaan "Yö yli Euroopan" on kiehtovin Waltarin vakavista draamoista ja poikkeuksellinen sekä Waltarin näytelmien joukossa että hänen koko tuotannossaan. Rajalan mukaan se ”on vahva teksti, vimmaisen innostuksen vallassa kirjoitettu”. Tekstin ongelmana on tosin staattisuus ja puheliaisuus. Olavi kääntyy Suden opetuslapseksi äkkiä, eikä ratkaisua ole perusteltu näytelmässä kovin vahvasti. Koskiluoma nimittää näytelmää ”kaksoisrakennelmaksi”, jonka kumpikaan osa – ideologinen ristiriita tai henkilökohtainen tragedia – ei ole tarpeeksi uskottava. Jos Waltari olisi jatkanut aiheen parissa, siitä olisi voinut syntyä kaksi erillistä, vaikuttavaa näytelmää, mutta tällaisena "Yö yli Euroopan" jää pateettiseksi ja ontoksi.


title: Sluis

text: Sluis on kunta Alankomaissa, Zeelandin provinssissa. Asukkaita kunnassa on 24 204 (30.6.2008) ja väestötiheys on 86 as./km². Kunnan pinta-ala on 307,01 neliökilometriä, josta vettä on 26,74 km². Sluisin pormestarina toimii Jaap Sala. Sluisin keskuspaikka on Oostburg.


title: Sluis

text: Sluisin naapurikunnat ovat Vlissingen pohjoisessa, Terneuzen idässä, Sint-Laureins kaakossa, Maldegem etelässä, Damme lounaassa ja Knokke-Heist lännessä. Neljä viimeisenä mainittua ovat osa Belgiaa.


title: Sluis

text: Kesäkuussa 1340 Sluisin lähistöllä käytiin meritaistelu. Nykyinen Sluisin kunta syntyi 1. tammikuuta 2003, kun Oostburgin ja Sluis-Aardenburgin kunnat yhdistyivät.


title: Sluis

text:
Sluisin kunta muodostuu seuraavista asutuskeskuksista:
Sint Anna ter Muidenin kylä, joka sijaitsee noin kilometrin Sluisin keskustasta länteen, on Alankomaiden läntisin piste. Asukkaita kylässä on noin 50 (2001).


title: Frank Brimsek

text: Francis Charles "Mister Zero" Brimsek (26. syyskuuta 1913 Eveleth, Minnesota, Yhdysvallat – 11. marraskuuta 1998) oli yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka edusti Boston Bruinsia ja Chicago Blackhawksia NHL:ssä.


title: Juho Keränen

text: Juho Keränen (s. 7. huhtikuuta 1985 Keitele) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Keränen osaa pelata myös keskellä. Hän pelaa lähinnä alemmissa ketjuissa "energiahyökkääjänä" tai "rouhijana". Keränen pelaa varsin fyysisesti ja taklaa voimakkaasti, mutta hänellä on myös kohtalaisen hyvät kädet ja laukaus.


title: Juho Keränen

text: Keränen on Vesannon Vesakiekon kasvatti ja edusti juniorina myös Kalevan Palloa. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin. Keränen kuului Kärppien liigarinkiin jo kaudella 2003–2004, mutta hän debytoi SM-liigassa kaudella 2005–2006. Keränen pelasi kauden aikana yhteensä 18 ottelua SM-liigassa ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2006 hän siirtyi lainalle Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Kuuden Mestis-ottelun jälkeen Keränen teki Hokin kanssa loppukauden kattavan sopimuksen. Hänen pelityylinsä Hokissa oli rajua sillä Keränen taklasi runkosarjan 11 ottelussaan sairauslomalle Sportin Jarno Kososen ja Hermeksen Jani Kylmämaan. Lisäksi hän sai kolmen ottelun pelikiellon taklatessaan FPS:n Toni Ronkaisen rajusti laitaan. Keränen sai ottelussa viiden minuutin rangaistuksen laitataklauksesta sekä automaattisen pelirangaistuksen käytöksestä. Hän keräsi runkosarjassa yhteensä yhden syöttöpisteen ja 37 jäähyminuuttia. Pudotuspeleissä Keränen keräsi viisi syöttöpistettä ja oli välillä myös joukkueensa paras pistemies.


title: Juho Keränen

text: Heinäkuussa 2006 Keränen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Hokin kanssa. Hän voitti kauden 2006–2007 päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Keränen teki jatkosopimuksen kaudeksi 2007–2008. Lokakuussa 2007 hän sai polvivamman ja Keräsen polven ristiside oli poikki. Keräsen leikkauksen toipumisajaksi arvioitiin jopa 6-8 kuukautta ja hänen kautensa todettiin päättyneeksi. Vain pari päivää myöhemmin ilmoitettiin, että polvivamma osoittautui magneettikuvauksissa lievemmäksi nivelsidevammaksi. Keräsen sairausloma lyheni noin yhteen kuukauteen ja hän palasi kaukaloihin jo ennen vuodenvaihdetta. Keränen teki runkosarjan 32 ottelussaan tehot 5+10=15. Hän keräsi 93 jäähyminuuttia, jolla Keränen oli Mestiksen jäähypörssin seitsemäs SaPKon Antti Niemen kanssa. Keväällä 2008 hän voitti Mestis-hopeaa.


title: Juho Keränen

text: Keränen palasi huhtikuussa 2008 try-outille Kärppiin. Hän teki harjoituskauden lopulla pitkän kolmivuotisen sopimuksen Kärppien kanssa. Keränen pelasi onnistuneen tulokaskauden SM-liigassa tehdessään 54 runkosarjan ottelussa tehot 8+6=14. Hän oli tulokkaiden pistepörssin kolmas edellään vain Bluesin Juuso Puustinen ja KalPan Teemu Hartikainen. Keräsen kausi päättyi SM-hopeaan keväällä 2009.


title: Juho Keränen

text: Joulukuussa 2010 Keränen teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa. Hän teki kaudella 2011–2012 SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 11+11=22. Lokakuussa 2012 Keränen joutui noin kuukaudeksi sivuun polvivamman takia. Kauden 2013–2014 päätteeksi hän voitti Suomenmestaruuden. Lokakuussa 2013 Keränen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa. Kauden 2014–2015 aikana, kevään 2015 pudotuspeleissä hän kuului myös hetken joukkueen kapteenistoon kahden muun kapteeniston jäsenen oltua sivussa. Keränen voitti kauden päätteeksi toistamiseen Suomenmestaruuden. Kaudeksi 2015–2016 hänet nimettiin Kärppien varakapteeniksi. Keränen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän voitti kauden aikana myös Mestarien liigan hopeaa.


title: Juho Keränen

text: Keränen siirtyi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Keränen sivusi SM-liigan yhden kauden maaliennätystään 11 osumallaan, joilla hän jakoi HPK:n sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Teemu Turusen ja Janne Lahden kanssa. Kesken kauden 2017–2018, helmikuussa 2018 seura vuokrasi Keräsen loppukaudeksi Rauman Lukkoon taloudellisista syistä. Hänen kautensa päättyi kuitenkin jo runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella, kun Keränen taklasi KalPan Mikael Seppälää päähän. Hän sai kolmen ottelun pelikiellon ja myös Lukon kausi päättyi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella.


title: Juho Keränen

text: Kaudeksi 2018–2019 Keränen siirtyi jatkamaan uraansa 2+1-vuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon.


title: Juho Keränen

text: Keränen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003.


title: Heribert Mühlen

text: Heribert Mühlen (27. huhtikuuta 1927 – 25. toukokuuta 2006) oli saksalainen teologi. Hän toimi vuosina 1962–1997 dogmatiikan ja dogmaattisen historian professorina Paderbornissa. Hän sai katolisen pappisvihkimyksen Aachenissa 5. maaliskuuta 1955.


title: Heribert Mühlen

text: Mühlen oli asiantuntijana Vatikaanin toisessa kirkolliskokouksessa. Hänen teologisia ajatuksiaan on julkaistu useissa kirjoissa.


title: Heribert Mühlen

text: Mönchengladbachissa syntynyt Mühlen opiskeli aikoinaan Bonnissa ja Freiburg im Breisgaussa. Hän tuli tunnetuksi kirkon karismaattisen uudistumisen puolestapuhujana.


title: Ruostearatit

text: Ruostearatit ("Hapalopsittaca") on papukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 4 lajia.


title: Suomen ilmavoimien hävittäjähankinnat 1918–1939

text: Suomen ilmavoimien hävittäjähankinnat tarkoittaa Suomen ilmavoimien hävittäjälentokoneiden valintakriteerien asettamista, vertailua, valintaa, ostamista ja rakennuttamista vuodesta 1918 vuoteen 1939 eli talvisotaan saakka.


text: Suomen ilmavoimat saivat käyttöönsä sekalaisen lentokonekalustonsa monista eri lähteistä. Punaiset hankkivat koneita Venäjältä, valkoiset Ruotsista ja Saksasta. Näiden koneiden joukossa oli muun muassa kolme Nieuport 10-, yksi Nieuport 17-, yksi Nieuport 21-, kolme Nieuport 23 -hävittäjää, yksi Spad S.VII- ja yksi Rumpler 6B -hävittäjä.


text: Suomen ilmavoimien saksalainen komentajan, kapteeni Carl Seberin lyhyellä kaudella (28. huhtikuuta 1918 – 13. joulukuuta 1918) ehdittiin ostaa Tallinnan kapinoivilta saksalaismatruuseilta muun muassa ja yhden Rumpler 6B -vesihävittäjän. Saksan vallankumous alkoi 2. marraskuuta 1918. Sen ja liittoutuneiden vaatimusten vuoksi saksalaiset poistuivat Suomesta joulukuussa 1918 ja Suomi menetti ensimmäiset varsinaiset ilmailuasiantuntijansa. Myös suomalaiset lentäjät, jotka olivat koulutettavana Saksassa, joutuivat palaamaan Suomeen.


text: Everstiluutnantti Torsten Aminoffin kaudella (14. joulukuuta 1918 – 9. tammikuuta 1919) ei lentokoneita hankittu, mutta seuraavan komentajan, everstiluutnantti Sixtus Hjelmmanin kaudella (10. tammikuuta 1919 – 25. lokakuuta 1920) Ilmavoimat sai ensimmäisen kalustomäärärahansa, jolla ilmavoimien esikuntapäällikkö, kapteeni Bertel Mårtenson osti Saksasta muun muassa kolme Fokker D.VII -hävittäjää.


text: Saksalaisten jälkeen Suomeen tuli ranskalaisia sotilasasiantuntijoita, joiden joukossa oli majuri Raoul Etiennen johtama lentäjä- ja mekaanikkojoukko. He laativat huhtikuussa 1919 suunnitelman Suomen ilmavoimien varustamiseksi ranskalaisin konein. Ranskalaiset esittivät maalentokoneita, muun muassa Breguet XIV -tiedustelukoneita. Monet suomalaiset, muun muassa Bertel Mårtenson olivat vesikoneiden kannalla. Kompromissina ranskasta ostettiin 20 Breguet XIV -tiedustelukonetta ja 12 Georges-Levy G.L. 40 -lentovenettä mutta ei lainkaan hävittäjälentokoneita.


text: Vuonna 1922 Suomelta puuttuivat käytännössä hävittäjävoimat – sen sijaan maatiedustelukoneena oli tyydyttävä Breguet XIV ja Hansa-vesikoneiden rakentaminen oli päässyt käyntiin. Ilmavoimien komentaja, majuri Arne Somersalon, oli laatinut vuonna 1921 maakonepainotteisen ilmavoimien kehitysohjelman, jossa hävittäjälaivueiden vahvuudeksi oli suunniteltu 136 konetta. Tarve päätettiin täyttää hankkimalla ensimmäinen laivue ulkomailta ja rakentamalla loput koneet omalla lentokonetehtaalla.


text: Ilmavoimien esikunta lähetti lokakuussa 1922 tarjouspyynnöt hollantilaiselle Fokkerille, ranskalaiselle Gourdou & Leseurrelle ja brittiläiselle Aircraft Disposal Companylle yhdestä hävittäjästä vertailuja varten. Tarjoukset saatiin ja koneet tilattiin tammikuussa 1923. Koneet, Fokker D.X, Gourdou-Leseurre GL-21 ja Martinsyde F.4 Buzzard saapuivat maahan varsin nopeasti.


text: Valituksi tuli Gourdou-Leseurre. Hävittäjälaivueen määrävahvuus oli nostettu kahdeksasta 13:een koneeseen – lisäksi tarvittiin varakoneet. Tämän vuoksi ostettiin 18 GL-22 -konetta vertailukoneeksi ostetun GL-21:n lisäksi. Koneet maksoivat 116 166 markkaa kappaleelta ja saapuivat Suomeen kesällä 1924.


text: Lisenssillä valmistettavaksi koneeksi valittiin Siemens-Schuckert D.IV, jossa oli 160 hv:n Siemens & Halske Sh IIIa -moottori. Moottoreita ostettiin ylijäämävarastosta Kööpenhaminasta kerralla peräti 334. Siemens-Schuckertin epätäydelliset piirustukset saatiin Suomeen vuoden 1923 ja palautettiin. Näytekonettakaan ei saatu. Lisenssisopimusta yritettiin muuttaa koskemaan uudempaa D.VI -versiota mutta kesällä 1923 selvisi, että sekä koneen molemmat prototyypit että piirustukset oli tuhoutuneet tai tuhottu jo vuonna 1919. Lisenssivalmistus siis kariutui – muistaa kannattaa myös, että saksalaisen koneen hankinta oli ulkopoliittisesti arveluttava asia 1920-luvun alkupuolella.


text: Koska lisenssihävittäjää ei saatu, Valtion lentokonetehtaan pääkonstruktööri Kurt Berger aloitti kotimaisen mutta suuresti Siemens-Schukert D.IV ja Gourdou-Leseurre GL-21 -hävittäjiä muistuttavan koneen suunnittelun loppuvuodesta 1923. Kone, I.V.L. C.24, oli varustettu Siemens & Halske Sh IIIa -moottorilla ja lensi ensimmäisen kerran huhtikuussa 1924. Koneen lento-ominaisuudet olivat epäluotettavaa moottoria lukuun ottamatta hyvät. Moottorin vikaa alettiin etsiä ja samanaikaisesti yritettiin löytää Isosta-Britanniasta parempi lentokonemoottori.


text: Siemens & Halske Sh IIIa -moottorista löydettiin suunnitteluvirhe, joka kyettiin korjaamaan. Siksi Kurt Berger aloitti uuden prototyypin suunnittelun tälle moottorille syksyllä 1924. Kone, I.V.L. C.25, lensi ensi kerran kesäkuussa 1925. Ulkoisesti se muistutti C.24:ää suuresti mutta rakenteissa oli suuria eroja: C.25:ssä oli paksumpi ja samalla jäykempi siipi, runko oli pidempi ja sirompi, korkeus- ja sivuvakauttimet olivat suuremmat sekä laskuteline oli uusi. Kone osoittautui lento-ominaisuuksiltaan käytössä olevaa Gourdou-hävittäjää paremmaksi mutta moottori oli epäluotettava ja sen tehonsäätö oli huono. Syksyllä 1925 järjestetyssä 50 tunnin kestävyyskokeessa moottori vikaantui kymmeniä kertoja. Johtopäätös tästä oli, että Siemens-Halske Sh IIIa -moottorin varaan ei voinut suunnitella hävittäjää.


text: Vuonna 1924 Suomessa kenraalimajuri Walter Kirken johdolla vierailleen brittiläisen asiantuntijaryhmän suositusten pohjalta puolustusrevisionin syyskuussa 1924 laatimassa ilmavoimien hyvin vesikonepohjaisessa kehityssuunnitelmassa oli vain yksi hävittäjälaivue. Tämä oli ristiriidassa ilmavoimien komentajan, majuri Somersalon aikaisemmin samana vuonna valmistuneen erittäin maa- ja etenkin hävittäjäkonepainotteisen suunnitelman kanssa. Ristiriidan seurauksena Somersalo jäi sivuun ja hänen sijaisenaan toimi pitkään majuri Väinö Vuori, joka nimitettiin ilmavoimien komentajaksi 2. helmikuuta 1926.


text: Utissa toimiva hävittäjäeskaaderi toimi vuonna 1925 vain muutaman Gourdou-hävittäjän varassa. Valtion lentokonetehdas koki, että ilmavoimien hävittäjähankinnat eivät edenneet, ja pani uuden kotimaisen hävittäjäkoneen esisuunnittelun käyntiin. Kurt Berger suunnitteli koneen Gnome-Rhonen valmistamalle Bristol Jupiter 9 -moottorille. Kone oli aikaisemmista Bergerin konstruktioista poiketen kaksitasoinen, mikä lienee hänen Keski-Eurooppaan tekemiensä opintomatkojen seurausta. Lasketut suoritusarvot pärjäsivät hyvin ulkomailla rakennetuille hävittäjille ja prototyyppi tilattiin syyskuussa 1926. D.26 -koneen prototyyppi lensi ensimmäisen kerran maaliskuussa 1927 Suomenlinnan jäältä.


text: Ajan tavan mukaisesti Haukalle haluttiin vertailukone. Tarkoitus oli hankkia jopa neljä vertailukonetta mutta lopulta maaliskuussa 1927 hankittiin vain yksi, Gloster Gamecock II. Gamecockin ja Haukan vertailut alkoivat Utissa toukokuussa 1927. Koneista ei löytynyt niin suuria eroja, että kotimainen vaihtoehto olisi hylätty. Tässä vaiheessa nähtiin, että hävittäjähankinta tulee viemään aikaa ja hävittäjälentoeskaaderille tilattiin Aircraft Disposal Companyltä 14 Martinsyde F.4 Buzzard -hävittäjää väliaikaiseksi kalustoksi. Koneet saatiin kesällä 1927.


text: Kurt Berger lähetti elokuussa 1927 ilmavoimien esikuntaan luonnoksen, jossa Haukan yläsiipeä oli nostettu näkyvyyden parantamiseksi. Kaksi paranneltua Haukka II -prototyyppiä tilattiin syyskuussa 1927. Toiseen koneista (HA-40) tuli Haukka I:n tapaan 420 hv:n Jupiter 9Ac ja toiseen (HA-41) 480 hv:n Jupiter 9Ag -moottori. Haukka II:n rakentamisen aikana koelennot Haukka I:llä ja Gamecockilla jatkuivat ja jälkimmäinen alkoi miellyttää koelentäjiä edellistä enemmän. HA-40:n koelennot aloitettiin maaliskuun alussa 1928 ja molemmat koneet luovutettiin ilmavoimille kesä-elokuussa 1928. Gamecock II:n lisenssi hankittiin jo maaliskuun lopussa mutta sarjakoneiden tilaus jäi odottamaan vertailujen valmistumista. Haukka II todettiin Haukka I:tä paremmaksi mutta edelleen keskeneräiseksi. Hävittäjäeskaaderin kalustopula oli paha ja niin marraskuussa 1928 Glosterilta tilattiin yksi pidennetyllä rungolla varustettu mallikone (GA-43) ja lentokonetehtaalta tilattiin 15 sarjakonetta. Vuoden 1929 joulukuussa valmistui neljä konetta ja viimeinen (GA-58) luovutettiin toukokuun alussa vuonna 1930.


text: Ilmavoimien esikunnan elokuussa 1928 julkistettu suunnitelma perustui puolustusrevisionin vuoden 1924 suunnitelmaan. Se oli edelleen erittäin vesikonepainotteinen ja sekä maa- että vesikoneiden määrää oli supistettu. Hävittäjälaivueita oli edelleen vain yksi.


text: Yleisesikunnan ja ilmavoimien välit olivat 1930-luvun alussa erittäin tulehtuneet. Yleisesikunnan asettaman 1930 uudelleenjärjestelytoimikunnan vuonna 1931 valmistuneessa mietinnössä todettiin muun muassa brittiläisten neuvonantajien vuonna 1924 esittämät näkemykset vanhentuneiksi. Tämä johti kiistoihin yleisesikunnan ja ilmavoimien johdon välille. Kiistojen seurauksena yleisesikunta päätti parantaa ilmailuosaamistaan ja perusti ilmapuolustusupseerin viran. Virkaan valittu everstiluutnantti Aarne Snellman arvosteli ilmavoimia ankarasti kenraali Mannerheimin johtamalle maaliskuussa 1931 nimitetylle puolustusneuvostolle, minkä seurauksena sekä ilmavoimien että lentokonetehtaan johto vaihdettiin. Uudeksi ilmavoimien komentajaksi tuli eversti Jarl Lundqvist 8. syyskuuta 1932. Lentokonetehtaan toimitusjohtajaksi nimitettiin 24 hakijan joukosta diplomi-insinööri Erkki Mäkinen 1. tammikuuta 1933 alkaen.


text: Yleisesikunta laati vielä vuonna 1931 17 laivuetta ja 221 konetta – joista 182 maakoneita – sisältävän ilmavoimien kehitysohjelman, joka oli maakonevaltainen. Suunnitelmassa oli kolme hävittäjälaivuetta, kussakin 17 konetta (+4 varakonetta). Puolustusneuvosto vahvisti suunnitelman vuonna 1932. Aikaisempia suunnitelmia ei valtion johto ollut vahvistanut tai jossain tapauksissa edes huomioinut.


text:
Ilmavoimat sai vuosina 1931–1933 kuitenkin vain alle kolmasosan hätäohjelmansa edellyttämistä varoista. Tämän seurauksena ilmavoimien komentaja, eversti Lundqvist teki toukokuussa 1933 puolustusneuvostolle 12 laivuetta käsittävän rajoitetun ohjelman, joka toteutettaisiin vuoteen 1938 mennessä. Tarkoitus ei ollut luopua 17 laivueen ohjelmasta vaan lykätä viiden laivueen perustamista myöhemmäksi. Suunnitelman 12 laivueesta kaksi oli hävittäjälaivueita. Yleisesikunnan päällikkö kannatti suunnitelmaa ja niin yleisesikunnan tammikuussa 1934 laatimassa liikekannallepanosuunnitelmassa oli 12 laivuetta.
Keväällä 1934 ilmavoimilla oli kahdeksan laivuetta, joista kaksi oli hävittäjälaivueita. Niistä toinen – Suur-Merijoella toiminut Lentolaivue 26 – oli ilman koneita. Utissa toimivalla Lentolaivue 24:llä oli 14 Gloster Gamecock -hävittäjää. Ilmavoimien muu sotakalusto koostui 17:stä Aero A-32 -maayhteistoimintakoneesta, 16 Blackburn Ripon -meriyhteistoimintakoneesta, kuudesta Kotka -meriyhteistoimintakoneesta ja seitsemästä Junkers K 43F -koneesta.


text: Lentolaivue 26:n varustamisen suunnittelu aloitettiin vuonna 1933. Toukokuussa 1933 hankittiin tietoja Bristol Bulldog, Gloster Gauntlet ja Hawker Demon -koneista. Ilmavoimien komentajan, eversti Lundqvistin vierailu kesällä 1933 Yhdistyneessä kuningaskunnassa pudotti listalta Hawker Demonin. Marraskuussa suunniteltiin yhden Gauntletin ostaminen vielä vuoden 1933 puolella, ja 17 koneen hankkiminen vuonna 1934.


text: Bulldogin Gauntletia selvästi halvempi hinta johti siihen, että huhtikuussa 1934 tilattiin Bristolilta 17 Bulldogia. Bulldogin hankinnassa näkyy ilmavoimien suunnanmuutos 1920-lukuun verrattuna: nyt haluttiin hankkia koeteltuja tyyppejä koska uusien konetyyppien hankinnassa oli aikaisemmin petytty pahoin. Ensimmäinen koneista (BU-62) lensi Suomessa helmikuun alussa 1935 ja viimeiset vastaanotettiin toukokuun lopussa 1935. Bulldogin lisenssivalmistus Valtion lentokonetehtaalla kariutui tehtaan muuttokiireisiin.


text: Valtioneuvosto teki vuonna 1933 sopimuksen Tampellan kanssa Bristol Mercury- ja Pegasus-moottoreiden lisenssivalmistuksesta. Taustalla oli – paitsi Suomen ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisen kaupan tasapainottamisesta – eduskunnan vaatimus perushankintamäärärahojen ohjaamisesta kotimaahan. Vaikka ilmavoimien edustajat ja puolustusneuvoston puheenjohtaja, kenraali Mannerheim vastustivatkin lisenssisopimusta, puolustusministeri Arvi Oksala painosti Tampellaa solmimaan lisenssisopimuksen Bristolin kanssa, mikä toteutui alkuvuonna 1934. Itse moottori, joka oli suorituskykyinen ja ajanmukainen – olihan sen varhaisempi versio Bulldogin moottori – ei ollut vastustuksen syy vaan pelko valinnanvapauden menettämisestä lentokonemoottorien kehittyessä nopeasti. Moottorilisenssiasia tuli voimakkaasti vaikuttamaan seuraavien vuosien lentokonehankintoihin.


text: Valmistelut Gloster Gamecockin korvaamiseksi uudella hävittäjällä käynnistettiin vuonna 1935 ja tarjouksia pyydettiin useista maista yhteensä 26 ja saatiin seitsemän: Fokker D.XXI, Gloster Gladiator, North American NA-16-15, Vought V-143, Dewoitine 510, Morane-Saulnier 405 sekä PZL P.24.


text: Dewoitine, Morane-Saulnier ja Vought olivat hinnaltaan kaksi kertaa kalliimpia kuin halvin (PZL); muut koneet olivat samassa hintaluokassa. Dewoitinen Hispano-Suiza 12Y -moottorista ei pidetty samoin kuin ei Voughtin kokometallirakenteestakaan. Loppusuoralle pääsivät vain Fokker D.XXI ja PZL P.24; muut karsiutuivat suorituskyvyn, aseistuksen tahi hinnan vuoksi. Fokker valittiin pitkäaikaisten kauppasuhteiden, Bristol Mercury -moottorin ja lentokonetehtaalle sopivan rakenteensa vuoksi. Fokkerilta tilattiin seitsemän valmista konetta ja 14 koneen valmistuslisenssi marraskuussa 1936. Lisenssikoneet tilattiin Valtion lentokonetehtaalta toukokuussa 1937 ja Fokkerin rakentamat koneet tulivat maahan saman vuoden lokakuussa.


text: Fokker-hävittäjät päätettiin hankkia myös toiselle hävittäjälaivueelle ja niin kesäkuussa 1937 Fokkerilta hankittiin D.21-hävittäjän rajaton valmistuslisenssi ja tilaus Valtion lentokonetehtaalta nostettiin 35 koneeseen. Ensimmäinen lisenssikone lensi ensilentonsa marraskuussa 1938 ja viimeinen heinäkuussa 1939. Ensimmäiset D.XXI -hävittäjät menivät Lentolaivue 24:lle, joka toimi Utissa ja ennen talvisotaa myös Suur-Merijoella toimiva Lentolaivue 26:n kaksi lentuetta ehti saada D.XXI -hävittäjiä.


text: Espanjan sisällissodasta ja Kiinan–Japanin sodasta kantautuneet tiedot muun muassa hävittäjä- ja pommikoneiden suhteista vaikuttivat siihen, että pommikoneilla varustettavaksi kaavailtu Lentolaivue 48 päätettiin kesäkuussa 1939 jättää perustamatta ja sen tilalle päätettiin perustaa hävittäjälaivueeksi Lentolaivue 28.


text: Uudelle laivueelle hankittaville hävittäjäkoneille asetettiin kovat vaatimukset, jotka perustuivat muun muassa venäläisen Tupolev SB-2 -pommikoneen oletettuun 420 km/h huippunopeuteen. Ilmavoimat tutki paperilla parisenkymmentä hävittäjätyyppiä, joista mikään ei täyttänyt kaikkia vaadittuja ominaisuuksia.


text: Bf-109 oli valittu Saksan ilmavoimien hävittäjäksi jo 12. maaliskuuta 1936 ja Heinkel pyrki myymään Heinkel He 112 -koneitaan ulkomaille. Se oli onnistunutkin myymään koneita Japanille, Espanjalle, Romanialle ja Unkarille vuosina 1938–1939. He-112:ssa oli potkurinnavan läpi ampuva 20 mm tykki mutta sen todelliset suoritusarvot olivat kirjallisuudessa esitettyjä selvästi huonompia. Esitetyt suoritusarvot olisivat vaatineet 1 000 hevosvoiman moottorin mutta konetta toimitettiin vain 680 hevosvoiman moottorilla. Suomessa vuonna 1938 suoritetuissa kokeissa Fokker D.XXI osoittautui Heinkel He-112:ta paremmaksi. Suorituskyky osoittautui puutteelliseksi myös käytännössä, sillä romanialaisilla oli vaikeuksia sotiessaan sillä neuvostoliittolaisia Polikarpov I-16 -hävittäjiä vastaan.


text: Saksalainen kapteeniluutnantti von Bentheim oli Suomessa käydessään toukokuun alussa 1939 tarjonnut ilmavoimille Messerschmitt Bf-109 -hävittäjiä, mihin lienee perustunut Suomen toiveikkuus koneiden saantiin. Todellisuudessa Saksan lentokoneteollisuuden tuotantovauhti oli kaukana tavoitteista ja Messerschmittejä oli myyty vain Sveitsille ja Jugoslavialle vuosina 1938–1940. Sveitsiin koneita myytiin vastineeksi huippuluokan työstökoneista ja Jugoslavia maksoi koneet kovalla valuutalla, josta Saksassa oli pula. Suomella ei ollut tarjota Saksalle tällaisia vastineita ja viimeistään Molotov–Ribbentrop-sopimus olisi estänyt niiden toimittamisen Suomeen.


text: Fiat G.50 esiteltiin ensimmäisen kerran Milanon kansainvälisillä ilmailumessuilla lokakuussa 1937. Italia tilasi ilmavoimilleen kesällä 1937 45 Fiat G.50 -hävittäjää, joista ensimmäiset valmistuivat lokakuussa 1938. Näistä 12 lähetettiin koekäyttöön Espanjan sisällissotaan ja nämä koneet jäivät Espanjaan. Varsinainen sarjavalmistus pääsi alkamaan keväällä 1939 ja jatkui marraskuuhun 1940 saakka. Syksyllä 1940 Fiat sai Italian ilmavoimilta kiireisen 315 koneen G.50bis-tilauksen. Viimeiset kaikkiaan noin 780:stä Fiat G.50 -koneesta valmistuivat kesäkuussa 1942. Syksyllä 1937 Fiat G.50 oli ainoa kone, jota oli nopeasti saatavilla – tosin kalliiseen hintaan. Italian ja Suomen lisäksi Kroatian ilmavoimat osti G.50 -koneita.


text: Kesällä 1939] Supermarine Spitfire oli vielä salaisten listalla eikä Yhdistynyt kuningaskunta ollut halukas myymään uusia konetyyppejä ennen kuin omat tarpeet oli tyydytetty. Hawker Hurricanea oli myyty hyvän tuotantotahdin vuoksi ulkomaille: vuosina 1938–1939 koneita myytiin Jugoslavialle, Etelä-Afrikalle, Romanialle, Kanadalle, Persialle, Belgialle, Puolalle ja Turkille. Kesällä 1939 Yhdistynyt kuningaskunta ei ollut halukas myymään edes Hurricanea vaan tarjosi vanhempia hävittäjiä, ilmeisesti Gloster Gladiatoreja.


text: Ranskan ilmavoimat sai ensimmäiset Morane-Saulnier M.S. 405 -koneensa kesällä 1938, jolloin koneen puutteellinen suorituskyky verrattuna naapurivaltioiden koneisiin huomattiin. Lisäksi tuotantotahti oli hidas; tammikuussa 1939 oli toimitettu vasta parikymmentä 406-konetta. Heinäkuussa 1938 Sveitsi osti kaksi M.S. 406 -konetta ja Turkki 45 konetta. Myös Kiina, Liettua, Jugoslavia ja Puola tilasi koneita mutta näitä koneita ei sodan puhkeamisen vuoksi toimitettu.


text: Seversky voitti Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien hävittäjäkilpailun vuonna 1936 ja siltä tilattiin 77 Seversky P-35-konetta, joista ensimmäinen toimitettiin heinäkuussa 1937. Severskyn tuotantotahti oli hidas; viimeinen koneista luovutettiin elokuussa 1938. Koska Seversky hävisi vuonna 1937 järjestetyn uuden hävittäjäkilpailun Curtisille, myyntiponnistukset suunnattiin ulkomaille. Kesällä 1939 Ruotsi tilasi 15 Seversky EP-1 -konetta ja myöhemmin helmikuussa 1940 120 lisää; koneista 60 yksipaikkaista ja kaksi kaksipaikkaista Ruotsi ehti saada keväällä ja kesällä 1940 ennen kuin Yhdysvaltain hallituksen 2. heinäkuuta 1940 määräämä sotatarvikkeiden vientikielto astui voimaan. Kesällä 1939 Seversky EP-1 oli saatavilla Suomeenkin noin neljän kuukauden toimitusajalla mutta valmiiden koneiden tilaaminen ei kalliin hinnan vuoksi kiinnostanut. Sen sijaan oltiin kiinnostuneita valmistuslisenssistä vaikka kysymyksessä olikin metallirakenteinen kone ja kevytmetallien saatavuudesta oltiin huolestuneita.


text: Curtiss sai Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien vuoden 1936 hävittäjäkilpailun perusteella kolmen 75E-kokeilukoneen tilauksen. Varsinainen suurtilaus tuli vasta seuraavana vuonna kun Curtiss voitti hävittäjäkilpailussa Severskyn ja sai 210 P-36-koneen tilauksen. Ranska tilasi useilla eri tilauksilla yhteensä 620 Curtiss 75A Hawk -konetta, joiden toimitukset alkoivat joulukuussa 1938. Koneet toimitettiin osina ja koottiin SNCAC:in tehtailla Bourgesissa. Kaikkia koneita ei ehditty toimittaa ennen Ranskan antautumista; loput koneista toimitettiin Isoon-Britanniaan. Norja tilasi syksyllä 1939 12 Hawk-konetta sekä 24 koneen valmistuslisenssin, joka muutettiin pian 12 valmiin koneen tilaukseksi. Tammikuussa 1940 Norja tilasi 36 Hawk-konetta lisää. Ennen näiden koneiden toimitusta Norja antautui ja koneista kuusi toimitettiin Kanadaan ja loput Yhdysvaltain armeijan ilmavoimille. Muita asiakkaita olivat Hollanti ja Persia. Curtiss Hawk -koneesta tehtiin myös halvennettu, tehottomammalla moottorilla ja kiinteällä laskutelineellä, varustettu versio, jota myytiin Kiinalle, Thaimaahan ja Argentiinalle vuosina 1937–1939. Keväällä 1939 tilattuna Curtiss Hawk olisi ehtinyt vielä talvisotaan.


text: Valtion lentokonetehdasta pyydettiin laatimaan alustava ehdotus yksipaikkaisesta hävittäjästä todennäköisesti maaliskuussa 1939. Huhtikuun alussa samana vuonna täsmennettiin, että kone tuli suunnitella Bristol Taurus -moottorille ja aseistaa kahdella 13 mm ja kahdella 7,7 mm konekiväärillä, ja että koneen tuli saavuttaa 550 km/h nopeus ahtimen määräkorkeudessa. 6 000 metriin koneen piti nousta alle seitsemässä minuutissa ja lentoajan tuli olla matkanopeudella kolme tuntia. Alustava esitys saatiin 4. toukokuuta 1939. Tämän jälkeen kiireesti laadittiin 20. toukokuuta 1939 mennessä kaikkiaan viisi vaihtoehtoa (A-E). Hävittäjän suunnittelu tilattiin 8. kesäkuuta 1939. Puolustusministeriö tilasi prototyyppiä varten 15. heinäkuuta 1939 Taurus-moottorin, jota ei saatu Yhdistyneen kuningaskunnan liityttyä sotaan. Syksyllä 1939 moottoriksi valittiin Pratt & Whitney R-1830 Twin Wasp. Prototyyppi tilattiin 9. syyskuuta 1939. Valtion lentokonetehtaan laskettiin rakentavan prototyypin vuodessa ja laivueen verran koneita kahdessa vuodessa. Näin laskien prototyyppi olisi valmistunut vuonna 1940 ja sarjakoneet 1941. Talvisodan syttymisen vuoksi prototyypin rakentaminen peruttiin 13. joulukuuta 1939 ja tilattiin uudelleen vasta joulukuussa 1940. Kone oli tässä vaiheessa saanut jo nimen VL Myrsky.


text: Kesällä 1939 vastaanotettiin hävittäjätarjouksia useilta kotimaisilta ja ulkomaisilta agentuureilta. Aviation Manufacturing Company tarjosi 27:ää Vultee V-48 -hävittäjää. Kone oli varustettu Pratt & Whitney R-1830 Twin Wasp -moottorilla ja ensimmäinen prototyyppi lensi vasta syyskuussa 1939. Ruotsi tilasi 144 konetta helmikuussa 1940, joista ensimmäinen lensi 6. kesäkuuta 1940. Yhdysvaltojen asettaman vientikiellon vuoksi koneiden toimitus Ruotsiin kiellettiin.Koneista kaksi annettiin Yhdistyneelle kuningaskunnalle, 129 konetta lähetettiin Kiinaan ja loput palvelivat harjoituskoneina Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa nimellä Vultee P-66 Vanguard.


text: Robert Johnson -niminen yksityishenkilö tarjosi ilmavoimille 16:ta Grumman FF-1 -konetta. Vuonna 1931 ensilentonsa lentänyttä kaksitasoista hävittäjää oli rakennettu vuonna 1933 yhteensä 60 Yhdysvaltain laivaston ilmavoimille. Yhdysvaltain laivaston lisäksi koneita oli myyty Turkille vuonna 1937; koneet päätyivät kuitenkin Espanjan tasavaltalaisille. Lisäksi yksi kone myytiin Japanille ja yksi Nicaragualle. Tarjottavat koneet olivat siis käytettyjä laivaston tukialuskoneita, jotka olivat vapautuneet tai vapautumassa, koska laivasto oli korvaamassa niitä paremmilla Brewster F2A ”Buffalo” -hävittäjillä. 25 FF-1-koneista muunnettiin FF-2-harjoituskoneiksi.


text: Autola Oy tarjosi Curtiss CW-21 ”Demon” -hävittäjiä. Kyseessä oli Curtiss-lentokonetehtaan vientiin tarkoittama hävittäjä, jonka prototyyppi lensi ensilentonsa 22. syyskuuta 1938. Konetta oli myyty Kiinaan kolme valmiina ja 27 osina. Ensimmäinen tuotantokoneista lensi 20. maaliskuuta 1940. Huhtikuussa 1940 Hollanti tilasi Itä-Intian ilmavoimilleen 24 CW-21B -hävittäjää. Koneet toimitettiin loka-joulukuussa 1940 Jaavalle, jossa ne osallistuivat taisteluihin Japania vastaan alkuvuonna 1942.


text: Koska muita hävittäjiä ei riittävän nopeasti ollut saatavissa, päätettiin 9. syyskuuta 1939 tilata Valtion lentokonetehtaalta 50 Fokker D.XXI -konetta tietoisena siitä, että koneet eivät vastanneet nykyaikaiselle hävittäjälle asetettavia vaatimuksia. Samaan aikaan päätettiin hankkia Seversky EP-1 -koneen lisenssi, moottorit ja raaka-aineet. 23. lokakuuta 1939 tilattiin Lentolaivue 28:lle 25 Fiat G.50 -hävittäjää, koska mitään muuta konetta ei ollut nopeasti saatavilla. Koneita tilattiin kymmenen lisää tammikuussa 1940.


title: Etelänaratit

text: Etelänaratit ("Enicognathus") on papukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 2 lajia.


title: Lurit (lintusuku)

text: Lurit ("Lorius") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Sen ja muutaman muun suvun lajit luettiin aiemmin lurien heimoon Loriidae, mutta nykyisin ne kuuluvat samaan heimoon kuin muutkin kaijat.


title: Yhdysvaltain presidentinvaalit 1944

text: Yhdysvaltain presidentinvaalit 1944 järjestettiin Yhdysvaltojen vielä käydessä toista maailmansotaa. Presidentti Franklin D. Roosevelt oli ollut virassa kauemmin kuin yksikään toinen presidentti, mutta oli silti suosittu. Roosevelt voitti odotetusti republikaanivastustajansa Thomas E. Deweyn.


title: Yhdysvaltain presidentinvaalit 1944

text: Roosevelt kuoli vuoden 1945 huhtikuussa, ja presidentiksi nousi varapresidentti Harry S. Truman.


title: Ivory Tower

text: ”Ivory Tower” on Anna Abreun ensimmäisen albumin toinen single, joka julkaistiin 15. lokakuuta 2007. Kappale oli yksi syksyn 2007 suurimmista hiteistä.


title: Ivory Tower

text: Kappaleen on säveltänyt, sanoittanut sekä tuottanut Rauli Eskolin.


title: Ivory Tower

text: Video on kuvattu hyödyntäen green screeniä, eli video on kuvattu vihreää taustakangasta vasten ja tietokoneella tehtävässä jälkituotannossa tausta on muokattu pääosin valkoiseksi. Taustalla näkyy myös otteita kappaleen sanoituksista. Videolla nähdään Annan lisäksi myös taustatanssijoita.


title: Ivory Tower

text: Musiikkivideon on ohjannut Jaakko Manninen, joka on ohjannut myös Abreun edellisen ”End of Love” -singlen musiikkivideon.


title: Mordon Malitoli

text: Mordon Malitoli (s. 5. elokuuta 1968 Sambia) on sambialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Suomessa Rovaniemen Palloseuraa ja pelannut viitenä kautena Veikkausliigaa.


title: Mordon Malitoli

text: Sambian maajoukkueessa Malitoli on pelannut 35 ottelua.


title: Korpinen (Utajärvi)

text: Korpinen (joskus myös "Korpisenjärvi") on Kiiminkijoen vesistöön kuuluva pinta-alaltaan 11 hehtaarin laajuinen järvi Utajärven kunnan Juorkunan kylässä.


title: Korpinen (Utajärvi)

text: Järvi sijaitsee Juorkunan lounaisosassa Lauttalammelta noin kilometri koilliseen ja Penikkajärveltä saman verran pohjoiseen. Järvi on erämaavesi, koska sinne ei ole muuta yhteyttä kuin polut Lauttalammin Toivolasta ja Penikkajärven Purikkaalta. Juorkunan Olvaksen ja Hetekyläntien välisen metsäautotien pistotie tosin tulee Lauttasuon kohdalla järven länsipuolelle vain vajaan kilometrin päähän.


title: Korpinen (Utajärvi)

text: Järven etelärannalla on Uturankangas, jossa on entinen pieni peltoalue. Muuten rannat ovat suota, lännessä Lauttasuo, pohjoisessa Siltasalmensuo ja itäkoillisessa laaja Siiransuo. Järven ympäristö on asumaton. Järven kaloja ovat hauki, ahven ja särki. Järvi on hyvin matala, siinä kasvaa sekä ulpukkaa että laajoina alueina ahvenvitaa. Vesi, joka tullee järveen pääosin läheisiltä soilta, on tummaa. Järven laskuoja on puro nimeltään Korpisenoja ja se laskee Kiiminkijokeen Alavuotolla.


title: Wolfgang Maria Bauer

text: Wolfgang Maria Bauer (s. 9. kesäkuuta 1963, München, Baijeri, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Bauerin tunnetuin rooli on rikosylikomisario Viktor Siska, jota hän näytteli vuosina 2004-2008, tv-sarjassa Siska. Hän on näytellyt tv-sarjoissa Kettu, Tatort ja Polizeiruf 110. Bauer on näytellyt myös elokuvassa "Die Musterknapen" (1997), hän on näytellyt myös teatterissa.


title: Keat

text: Keat ("Nestor") on uudenseelanninpapukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Suvun elossa olevat lajit elävät Uudessa-Seelannissa, mutta sukupuuttoon kuollut norfolkinsaarenkaka eli Australialle kuuluvalla Norfolkinsaarella.


title: Nieuwerkerk aan den IJssel

text: Nieuwerkerk aan den IJssel on Alankomaissa, Etelä-Hollannin provinssissa, Hollandse IJssel -joen varrella sijaitseva kunta. Asukkaita kunnassa on 21 674 (30.6.2008) ja väestötiheys on 1 255 as./km². Kunnan pinta-ala on 18,47 neliökilometriä, josta vettä on 1,2 km². Nieuwerkerk aan den IJsselin pormestari on A.F. Bonthuis.


title: Nieuwerkerk aan den IJssel

text: Nieuwerkerk on mahdollisesti alkanut muodostua vuoden 1250 tienoilla. Ensimmäinen maininta paikkakunnasta (nimellä "Nuwekerke") on vuodelta 1282.


title: Nieuwerkerk aan den IJssel

text: Kunnan alueella sijaitsee Alankomaiden matalin kohta, 6,76 metriä merenpinnan alapuolella. ()


title: Nieuwerkerk aan den IJssel

text: Nieuwerkerk aan den IJsselin ystävyyskunta on Bückeburg Saksassa (vuodesta 1974).


title: Sabina Spielrein

text: Sabina Spielrein (; 7. marraskuuta 1885 Rostov — 12. elokuuta 1942 Rostov) oli venäläinen lastenlääkäri ja yksi ensimmäisistä naispsykoanalyytikoista.


title: Sabina Spielrein

text: Spilrein syntyi juutalaisen kauppiaan perheeseen Rostovissa (Rostov-na-Donu), ja hän kuoli kotikaupungissaan saksalaissotilaiden murhaamana vuonna 1942. Hänen sisaruksiaan olivat psykologi, lingvisti Isaak Spielrein (1891–1937), matemaatikko Jan Spielrein (1887–1937) ja biologi, dekaani Emil Spielrein (1899–1938). Hänen puolisonsa oli juutalainen lääkäri Pavel Scheftel (Šeftel).


title: Sabina Spielrein

text: Spielrein joutui vuonna 1904 mielenterveysongelmien vuoksi Eugen Bleulerin johtamalle Burghölzlin psykiatriselle klinikalle Zürichiin, ja hänestä tuli Carl G. Jungin potilas. Jung oli Spielreinin psykoanalyytikko vuosina 1905–1909 ja sittemmin rakastettu.


title: Sabina Spielrein

text: Spielrein laati ensimmäisenä naisena psykoanalyysiin keskittyvän tohtorinväitöskirjan ("Über den psychologischen Inhalt eines Falles von Schizophrenie") vuonna 1911. Hän tutustui Sigmund Freudiin, ja hänestä tuli Wienin psykoanalyyttisen yhdistyksen jäsen.


title: Sabina Spielrein

text: Vuonna 1912 Spielrein avioitui Pavel Scheftelin kanssa, ja heille syntyi kaksi tytärtä: Irma Renata vuonna 1913 ja Eva vuonna 1926. Ensimmäisen maailmansodan ajan Spielrein asui Sveitsissä Lausannessa ja julkaisi kirjoituksia lapsipsykologiasta ja muista aiheista. Hän toimi Jean Piaget’n koulutusanalyytikkona.


title: Sabina Spielrein

text: Vuonna 1923 Spielrein palasi kotimaahansa, joka oli muuttunut Neuvostoliitoksi, ja perusti Moskovaan ”Valkoisen koulun”. Nimensä koulu sai siitä, että kaikki sen huonekalut oli maalattu valkoisiksi. Koulun johtavana ajatuksena oli lasten mahdollisimman suuri vapaus. Seuraavana vuonna hän muutti Rostoviin aviomiehensä luo, kun Josif Stalin oli alkanut vainota psykoanalyytikkoja Moskovassa.


title: Sabina Spielrein

text: Stalinin vainojen aikana (1935–1938) Spelreinin aviomies Pavel Scheftel kuoli ja veljet Isaak, Jan ja Emil katosivat. Psykoanalyysi kiellettiin Neuvostoliitossa vuonna 1936, ja tämän jälkeen Spielrein työskenteli opettajana ja lääkärinä.


title: Sabina Spielrein

text: Spielrein julkaisi kirjoituksia länsimaalaisissa psykoanalyyttisissa aikakausjulkaisuissa.


title: Sabina Spielrein

text: Kun natsi-Saksan joukot olivat miehittäneet Rostovin toistamiseen 24. heinäkuuta 1942, oli kaupungin kaikkien juutalaisten kokoonnuttava erääseen koulurakennukseen, josta heidät vietiin teloitettavaksi. Uhrien joukossa olivat Sabina Spielrein (57) sekä hänen tyttärensä Renata (29) ja Eva (16).


title: Sabina Spielrein

text: Elisabeth Márton ohjasi vuonna 2002 dokumenttielokuvan "Ich hieß Sabina Spielrein" ("Nimeni oli Sabina Spielrein"). Samana vuonna valmistui Roberto Faenzan näytelmäelokuva "Prendimi l'anima" ("Sabina Spielreinin tarina"), joka keskittyi Spielreinin ja Jungin väliseen suhteeseen. Samasta teemasta kertoo myös vuonna 2011 julkaistu elokuva A Dangerous Method, jonka on ohjannut David Cronenberg.


title: Suomen ilmavoimien hävittäjähankinnat 1940–1944

text: Suomen ilmavoimien hävittäjähankinnat tarkoittaa Suomen ilmavoimien hävittäjälentokoneiden valintakriteerien asettamista, vertailua, valintaa, ostamista ja rakennuttamista vuosina 1940–1944 eli talvisodan ja jatkosodan sekä niiden välisen välirauhan aikana.


text: Talvisodan syttyminen 30. marraskuuta 1939 pakotti Suomen yrittämään koneiden hankintaa mistä hyvänsä. Katseet suunnattiin erityisesti Isoon-Britanniaan, Ranskaan ja Yhdysvaltoihin, joissa oli herännyt voimakas Suomi-sympatia.


text: Reaalipolitiikassa Ison-Britannian ja Ranskan toiminnan vaikuttimina oli natsi-Saksan toimintamahdollisuuksien heikentäminen. Niille oli tärkeää, ettei Saksa päässyt hallitsemaan Itämerta. Tämän vuoksi Iso-Britannia oli pyrkinyt lähentämään suhteitaan Neuvostoliittoon ja tästä näkökulmasta Neuvostoliiton toimet vuonna 1939 Baltian maita ja Suomea kohtaan olivat olleet jopa toivottavia. Molotov–Ribbentrop-sopimus ja erityisesti Saksan hyökkäys Puolaan syyskuussa 1939 muutti tilanteen. Joulukuussa 1939 Iso-Britannia asettui tukemaan Ranskaa Neuvostoliiton erottamiseksi Kansainliitosta. Kansainliitto puolestaan sitoutui tukemaan Suomen taistelua Neuvostoliittoa vastaan.


text: Talvisodan loppupuolella Iso-Britannia ja Ranska suunnittelivat avustusretkikunnan lähettämistä Norjaan ja Ruotsin kautta Suomeen. Ranska oli ehdottanut maihinnousua Petsamoon ja 20 000–30 000 liittoutuneen sotilaan apuuntuloa. Koska Ranskalla ei ollut omia voimavaroja toteuttaa operaatiota päävastuu operaation suunnitteluun annettiin Isolle-Britannialle. Iso-Britannia muutti Ranskan ehdottamaa toimintasuunnitelmaa ja asetti Pohjois-Ruotsin malmikentät päätavoitteekseen. Suomen avustaminen jäi vasta toiselle sijalle. Avustusretkikunnan tarkoituksena oli miehittää Pohjois-Ruotsin malmikentät ja näin estää Ruotsin malmikuljetukset Saksaan. Toimenpide olisi saattanut provosoida Saksan sotatoimiin Pohjois-Euroopassa, jolloin kiinnostus Ranskaa ja Isoa-Britanniaa kohtaan olisi vähentynyt, mikä oli erityisesti Ranskan tavoite.


text: Kokemukset ensimmäisestä maailmansodasta olivat ajaneet Yhdysvallat eristäytymään erityisesti Euroopasta ja sen kriiseistä. Tämän eristäytymispolitiikan eli isolationismin tueksi oli säädetty puolustuslakeja, jotka asettivat sotatarvikkeet valtion valvontaan ja estivät niiden toimittamisen sotaa käyviin maihin. Suomen kannalta kuljetukset Yhdysvalloista olivat pitkät ja kalliit ja dollarivaluuttaa oli niukasti. Suomen kiinnostus aseiden ostoon Yhdysvalloista virisi vuonna 1938, jolloin marsalkka Mannerheim esitti sotilasasiamiehen viran perustamista Washingtonin suurlähetystöön. Tämä toteutuikin niin, että Suomen Selluloosayhdistyksen apulaisjohtaja, eversti Paavo Talvela jäi keväällä 1939 suurlähettiläs Hjalmar Procopén käytettäväksi.


text: Joulukuussa 1939 hävittäjälaivueiden tavoitemäärä nostettiin neljään.


text: Talvisodan sytyttyä Suomi pyysi aseita ja lentokoneita Ison-Britannian hallitukselta. Sen ilmailuministeriö ei kuitenkaan ollut halukas myymään uudempia Supermarine Spitfire ja Hawker Hurricane -hävittäjiään. Sotakabinetti antoi luvan vanhentuneiden Gloster Gladiator -hävittäjien myynnille 5. joulukuuta 1939 ja viikkoa myöhemmin suurlähettiläs Gripenberg allekirjoitti Gloster Aircraft Corporationin kanssa sopimuksen 20 Gladiatorista. 28. joulukuuta 1939 Gloster ilmoitti, että koneet on koelennetty. Suomen pyydettyä lisää lentokoneita Iso-Britannia lahjoitti kymmenen Gladiatoria. Nämä koneet kerättiin huoltoyksiköistä ja kaikki koneet kuljetettiin Bergenin kautta Malmöön, jossa koneet koottiin ja lennettiin Barkarbyhyn, josta suomalaiset lentäjät noutivat koneet Suomeen 18. tammikuuta – 16. helmikuuta 1940. Koneet annettiin aluksi Utissa toimineelle Lentolaivue 26:lle. Gripenberg neuvotteli myös toisen 30 Gladiatorin erän mutta koneita ei saatu Suomeen.


text: Suomen 9. tammikuuta 1940 Isolle-Britannialle esittämällä tarvelistalla oli 30 tai mieluummin 60 Supermarine Spitfire tai Hawker Hurricane -hävittäjää. Ison-Britannian ilmavoimien johto samoin kuin ilmailuministeriö olivat koneiden myyntiä vastaan. Laivastoministeri Winston Churchill puolsi kuitenkin Hurricane-koneiden myyntiä. 17. joulukuuta 1940 suurlähettiläs Gripenberg teki toisen hankintasopimuksen Glosterin kanssa ostaen Suomelle 12 Hawker Hurricane -hävittäjää. Vaikka sopimus tehtiin Glosterin kanssa, koneet olivat käytettyjä ja kunnostettuja RAF:n koneita. Koneet koelennettiin 21–27. helmikuuta 1940 ja luovutettiin Suomelle. Koneet lennettiin 25–28. helmikuuta 1940 Västeråsiin Edinburghin, Wickin, Stavangerin ja Oslon kautta. Yksi koneista vaurioitui laskussa Wickiin (ja lunastettiin Ison-Britannian ilmavoimille) ja yksi tuhoutui 28. elokuuta 1940 Norjan rannikolla. Loput 10 konetta saapuivat Suomeen vasta 7–10. maaliskuuta 1940, joten ne eivät ehtineet osallistua talvisodan taisteluihin.


text: Iso-Britannia vapautti myös 30 Blackburn B-25 Roc -hävittäjää Suomeen myytäviksi. Kyseessä oli kaksipaikkainen Skua-syöksypommittajasta kehitetty tukialushävittäjä, jonka toimitukset laivaston ilmavoimille olivat alkaneet huhtikuussa 1939. Suomi hyväksyi 27. helmikuuta 1940 Blackburnin tarjouksen 33:sta Roc Mk I -koneesta. Koneista neljä ehdittiin lentää Dyceen Skotlantiin Suomeen lennettäviksi ja varustaa Suomen ilmavoimien tunnuksilla (RO-141…144) mutta 13. maaliskuuta 1940 päättynyt talvisota pysäytti koneet sinne. Roc jäi saamatta, mikä ei liene ollut suuri vahinko, sillä tämän hävittäjäkoneen huippunopeus oli vain 359 km/h ja sen kaikki neljä 7,7 mm konekivääriä sijaitsivat ohjaajan takana sijaitsevassa konekivääritornissa. Koneella ei voinut tulittaa eteenpäin.


text: Ennen talvisotaa Ranska oli ollut haluton myymään aseitaan Suomeen. Talvisodan aikana pääministeri Édouar Daladier pyrki paikkaamaan huonoa kannatustaan toimimalla Suomen hyväksi. Ranska sähkötti 28. joulukuuta 1939 Suomeen, että Ranska lahjoittaa Suomelle 50 Morane-Saulnier M.S. 406 -hävittäjää. Koneita saatiin lopulta vain 30 ja ne laivattiin Ruotsiin koottaviksi. Koneet lennettiin Suomeen helmikuun 1940 aikana. Koneet sai Lentolaivue 28, joka ehti talvisodan aikana tehdä Moraneilla 288 sotalentoa saavuttaen 14 ilmavoittoa.


text: Myöhemmin lahjoitettiin 80 Caudron C.714 ja 46 Koolhoven F.K.58 -hävittäjää. Alun perin oli tarkoitus koota ja lähettää toimintavalmis Caudron-laivue lentäjineen ja mekaanikkoineen Suomeen. Tämä ei kuitenkaan toteutunut ja vain kuusi Caudronia saapui Suomeen. Koolhovenit jäivät kokonaan saamatta. Ranska oli tilannut suuren määrän Caudroneita 5.10.1938 mutta tuotanto lopetettiin maaliskuussa 1940 90:n rakennetun Caudronin jälkeen. Caudron C.714 vedettiin pois aktiivipalvelusta Ranskassa helmikuussa 1940 huonojen suoritusarvojen vuoksi. Suomeen saapuneet kuusi konetta (valmistusnumeroltaan 2-7) luovutettiin lentokonetehtaalle toukokuussa 1940 ja ne oli tarkoitus antaa Porissa toimivalle Lentolaivue 30:lle. Laivue hyväksyi koneista vain kaksi. Caudron C.714 asetettiin pysyvään lentokieltoon syyskuussa 1940. Ranskaan jääneistä koneista 40:llä varustettiin puolalaislentäjistä koottu ns. Varsovan ryhmä, joka taisteli Saksaa vastaan 2–13. kesäkuuta 1940. Loput koneet jäivät Vichyn Ranskan ja Saksan käyttöön, joka lienee ollut vähäistä.


text: Koolhoven F.K.58 lensi ensilentonsa 17. heinäkuuta 1938. Tammikuussa 1939 Ranska tilasi 50 konetta ja Hollanti 36. Vain 18 konetta kahden prototyypin lisäksi valmistui. Koneilla tehtiin 47 sotalentoa ennen Ranskan kukistumista. Jäljelle jääneet koneet romutettiin.


text: Eversti Paavo Talvela otti keväällä 1939 yhteyttä useisiin ase- ja lentokonetehtaisiin Yhdysvalloissa. Hän kävi neuvotteluja muun muassa Douglasin ja Curtiss-Wrightin kanssa. Jälkimmäinen tarjosi Model 75A -hävittäjiä 3-8 kuukauden toimitusajalla; Curtiss oli myös valmis tekemään sitovan sopimuksen sen varalta, että Suomi joutuu sotaan.


text: 7. heinäkuuta 1939 nimitettiin eversti Per Zilliacus Suomen sotilasasiamieheksi Yhdysvalloissa. Hän ja suurlähettiläs Hjalmar Procopé aloittivat elokuussa 1939 korkean tason neuvottelut asehankinnoista Yhdysvaltain apulaisulkoministeri Wellesin kanssa. Procopén priorisoimaton ostolista oli pitkä sisältäen muun muassa 230 hävittäjäkonetta. Lisäksi Procopé pyysi 60 miljoonan dollarin luottoa Suomen puolustuskyvyn kohentamiseen.


text: Ilmavoimien komentaja, kenraalimajuri Lundqvist sähkötti 17. lokakuuta 1939 sähkötti Washingtonin suurlähetystöön. Sähkeessään hän kertoi tilanteen Neuvostoliiton kanssa kärjistyneen niin, että tarvittiin hävittäjäkoneita merkistä välittämättä. Marraskuun alussa tutkittiin kolmea vaihtoehtoa, jotka olivat Grumman F4F Wildcat, Seversky EP-1 ja Brewster F2A ”Buffalo”.


text: F4F:n kolmas prototyyppi, XF4F-3, oli lentänyt ensilentonsa maaliskuussa 1939 ja 8.8.1939 Grumman oli saanut Yhdysvaltain laivastolta 78 koneen tilauksen. Tuotantoa oltiin siis vasta käynnistämässä; ensimmäiset koneet toimitettiin vasta helmikuussa 1940.


text: Ruotsi oli tilannut kesällä 1939 15 Seversky EP-1:tä ja myöhemmin 120 lisää vieden Severskyn tuotantokapasiteetin. Ruotsi sai 135 tilatusta Severskystään 62 keväällä ja kesällä 1940. Lopuista 60 otettiin Yhdysvaltain armeijan ilmavoimille tunnuksella P-35A. 48 koneista osallistui taisteluihin Japania vastaan Filippiineillä; koneista 40 menetettiin kahden päivän taisteluissa. Loput 12 konetta toimitettiin Ecuadoriin.


text: Brewster ei ollut aluksi lainkaan potentiaalinen toimittajaehdokas. Se oli pieni ja tuntematon ja sen ensimmäinen hävittäjätoimitus Yhdysvaltain laivastolle oli myöhässä. Koneen prototyyppiin XF2A-1 oli kuitenkin tehty muutoksia, muun muassa moottori oli vaihdettu tehokkaampaan, ja se oli lentänyt muutettuna ensilentonsa kesällä 1939 tunnuksella XF2A-2. Koska tilatuista 54 koneesta vain 11 oli toimitettu, Yhdysvallat katsoi voivansa myydä loput 43 Suomelle ja tilata niiden tilalle saman määrän suorituskykyisempää F2A-2:ta. Kaupat tehtiin 16. joulukuuta 1939 jostain syystä 44 koneesta, joista 38 (valmistusnumerot 18-55) otettiin Yhdysvaltain laivastolle tarkoitetusta erästä ja kuusi (valmistusnumerot 57-62) Belgian 48 koneen tilauksesta. Suomi neuvotteli myös 60 lisäkoneesta, jotka olisi valmistettu heti 44:n tilatun perään. Se olisi edellyttänyt Belgian toimitusten siirtämistä; Suomi neuvottelikin asiasta Belgian kanssa mutta kauppaa ei syntynyt. Syynä saattoi olla myös moottorien puute.


text: Tilatut 44 Brewster Model 239:ää lähetettiin New Yorkista Bergenin kautta Ruotsiin koottaviksi; vain kolme konetta koottiin ja koelennettiin Yhdysvalloissa. Ensimmäinen 11 koneen erä lähti New Yorkista 13. tammikuuta 1940 ja viimeinen erä saapui Bergeniin 13. maaliskuuta 1940. Koneet koottiin SAAB:in tehtailla Trollhättanissa. Ensimmäiset koneet saatiin Suomeen 1. maaliskuuta 1940 ja ennen talvisodan päättymistä ehdittiin saada kuusi konetta. Koneet eivät kuitenkaan ehtineet mukaan taisteluihin. Viimeinen kone saapui Suomeen 1. toukokuuta 1940. Koneet sai Lentolaivue 22, joka kuitenkin joutui jo huhtikuussa 1940 luovuttamaan koneensa Fokkereilla taistelleelle Lentolaivue 24:lle.


text: Maaliskuun alussa 1940 marsalkka Mannerheim lähetti presidentti Rooseveltille henkilökohtaisen kirjeen, jossa hän pyysi Suomelle 150 hävittäjäkonetta ja 36 pommikonetta miehistöineen. Roosevelt kehotti ilmavoimia tutkimaan mahdollisuutta koneiden lähettämiseen. Yhdysvaltain ilmavoimat kuitenkin katsoi, ettei sillä ollut tarpeeksi koneita omaakaan tarvetta varten, joten asia raukesi.


text: Fokker suunnitteli omalla riskillään kaksimoottorisen Fokker G.1 -hävittäjän, joka lensi ensilentonsa maaliskuussa 1937. Kone oli esitelty edellisvuoden ilmailunäyttelyssä Pariisissa, jossa siihen kohdistui suurta huomiota. Koneessa oli alun perin Hispano-Suiza 14Ab -moottori, joka kuitenkin vaihdettiin Pratt & Whitney R-1535 Twin Wasp Junior -moottoriin. Konetta myytiin vuonna 1937 26 Espanjalle mutta sisällissodan syttymisen vuoksi koneet jäivät toimittamatta. Hollannin ilmavoimat tilasivat lokakuussa 1937 36 Bristol Mercury -moottorilla varustettua konetta, joiden mallimerkinnäksi tuli G.1A – ja samalla Espanjalle rakennettavalle mallille tuli mallinmerkinnäksi G.1B.


text: Ensimmäiset keskustelut Fokkerin ja Suomen viranomaisten välillä koskien Fokker G.1 -hävittäjää käytiin toukokuussa 1937, jolloin ilmavoimien komentaja, kenraalimajuri Jarl Lundqvist oli kiinnostunut ostamaan yhden valmiin koneen ja 23 koneen valmistuslisenssin. Ilmeisesti Fokker G.1:llä oli tarkoitus korvata Bristol Blenheimin lisähankinnat. Suomalaiset kävivät syksyllä 1937 koelentämässä G.1:n. Huhtikuussa 1938 Fokkerille ilmoitettiin, että kaksimoottorihävittäjäasia ei ollut ajankohtainen.


text: Fokker kutsui suomalaisen koelentäjän lentämään Fokker G.1:llä helmikuussa 1939 mikä toteutuikin. Koneesta käytiin edelleen kauppaa ja syksyllä 1939 Fokker tarjosi Suomelle Espanjalle tarkoitettuja G.1B -koneita. Komentaja Lundqvist piti pyydettyä hintaa korkeana eikä kauppaa syntynyt.


text: Talvisodan sytyttyä Fokker G.1 kelpasi Suomelle. Tammikuussa 1940 yritettiin ostaa 18 G.1A:ta. Fokker olisi pystynyt toimittamaan koneet 4–6 kuukauden toimitusajalla mutta helmikuussa 1940 asia raukesi potkureiden ja Bristol Mercury -moottorien saantivaikeuksien vuoksi.


text: Iso-Britannia painosti Etelä-Afrikan lahjoittamaan Suomelle 29 Gloster Gauntlet -konetta. Koneet laivattiin Britteinsaarilta Ruotsiin 10. maaliskuuta 1940, jossa yhdeksän koottiin ja lennettiin Suomeen 12. huhtikuuta 1940 mennessä. Loput laivattiin Suomeen 17. toukokuuta 1940. Gauntlet oli kuitenkin vanhentunut hävittäjänä ja saapunutta 24 konetta käytettiin harjoituskoneina.


text: Ruotsi lahjoitti Suomelle 8. joulukuuta 1939 kahdeksan konetta. Kaksi Bristol Bulldog ja kolme J6B Jaktfalken -konetta saapui 15. joulukuuta 1939. Bulldogit olivat Suomen vastaavia vanhempaa IIA-mallia ja niitä käytettiin Jaktfalkenien tapaan harjoituskoneina. 23. joulukuuta 1939 Suomeen saapui kolme Fokker C.V.D -konetta, joita käytettiin yhteyskoneina.


text: Näitä kahdeksaa konetta merkittävämpi apu oli ruotsalaisista vapaaehtoisista koostuva lentolaivue Flygflottilj 19, joka lensi 12:lla ruotsalaisella Gloster Gladiator -hävittäjällä, neljällä Hawker Hart -tiedustelukoneella sekä muutamalla yhteistoimintakoneella 10. tammikuuta 1940 alkaen vastaten käytännössä Lapin ilmapuolustuksesta. Yksikkö sai seitsemän ilmavoittoa menettäen kolme Gladiatoria ja kolme Hartia ilmataisteluissa ja onnettomuuksissa. Kolme ruotsalaislentäjää kaatui.


text: Merkittävä apu oli myös ruotsalaisten järjestämä lentokoneiden kokoamistoiminta. Koneita koottiin AB Aerotransportissa Bulltoftassa lähellä Malmöä, Centrala Flygverkstadenilla Malmslättissä lähellä Linköpingiä sekä Götaverkenillä Torslandassa ja SAABilla Trollhättanilla, molemmat lähellä Göteborgia. Nämä yksiköt kokosivat 157 konetta (muun muassa Brewsterit, Moranet, Gladiatorit ja Fiatit) joulukuun 1939 ja huhtikuun 1940 välillä.


text: 9. syyskuuta 1939]] tehtiin Valtion lentokonetehtaalle 50 Fokker D.XXI -hävittäjän ennakkotilaus. Lopullinen tilaus tuli 22. tammikuuta 1940. Koska Bristol Mercury -moottoreiden saanti oli tyrehtynyt, koneisiin päätettiin hankkia Pratt & Whitney R-1535 Twin Wasp Junior -moottorit. 13. joulukuuta 1939 ilmavoimien komentaja, kenraalimajuri Lundqvist priorisoi lentokonetehtaan toiminnassa Fokker D.XXI -sarjan vasta kolmannelle tilalle (ensisijalle tuli sotakoneiden kunnostus, toiselle sijalle harjoitus- ja koulukoneet pl. VL Pyry, joka priorisoitiin neljännelle tilalle). VL Myrskyn työt keskeytettiin.


text: Suomi sai talvisodassa sotasaaliiksi useita Polikarpov I-15bis- ja Polikarpov I-153 -hävittäjiä sekä muutamia Polikarpov I-16 -hävittäjiä. Polikarpov I-15bis- -koneista saatiin kaksi lentokuntoon talvisodan aikana ja kolme korjattiin välirauhan aikana. Polikarpov I-153 -koneista kahdeksan ja Polikarpov I-16 -koneista yksi korjattiin lentokuntoon välirauhan aikana.


text: Sotasaaliskoneiden korjaus ja huolto kuluttivat koneiden käyttöarvoon verrattuna kohtuuttomasti resursseja. Vain Polikarpov I-153 -koneilla oli todellista merkitystä; niitä oli talvi- ja jatkosodan sotasaalis sekä hankinnat Saksasta huomioiden käytössä 21. Konetta käytettiin hävittäjänä jatkosodan alussa. I-15bis -koneita käytettiin lähinnä jatkokoulutuskoneina täydennyslaivueissa ja I-16-konetta käytettiin vertailukoneena Lentolaivue 24:ssä.


text: Talvisota päättyi Moskovan rauhaan 13. maaliskuuta 1940, jolloin alkoi välirauhaksi kutsuttu ajanjakso. Ajanjaksoa leimasi ankara painostus sekä Neuvostoliiton että Saksan taholta. Huhtikuussa 1940 Saksa hyökkäsi Tanskaan ja Norjaan ja sulki näin Suomelta pääsyn Pohjanmerelle. Ainoa henkireikä oli Petsamo, jota kautta kuljetettiin muun muassa Ruotsin tilaamat 62 Seversky EP-1 -konetta. Neuvostoliitto sai uhkavaatimuksillaan Viron, Latvian ja Liettuan liitettyä itseensä elokuussa 1940.


text: Syyskuussa 1940 tehtiin laaja lentokaluston hankintaohjelma, johon kuului muun muassa kuusi 30-koneista hävittäjälaivuetta. Hankinnat päätettiin tehdä 90 %:sti ulkomailta; joko Saksasta tai sen välityksellä muista maista. Lentokoneita yritettiin ostaa sekä joulukuussa 1940, jolloin kenraali Talvela tapasi marsalkka Göringin että maaliskuussa 1941, jolloin sotataloustarkastaja Grandellin tapasi kenraali Thomasin. Valtakunnanmarsalkka Adolf Hitler päätti 9. maaliskuuta 1941 etteivät suomalaisten toiveet muun muassa lentokoneiden saamiseksi olleet ”toistaiseksi täytettävissä”.


text: Loppuvuodesta 1940 kävi saksalainen lentäjäryhmä tutustumassa venäläisiin sotasaaliskoneisiin. Joulukuussa samana vuonna saksalainen lentäjä kävi koelentämässä Polikarpov I-153 -koneen (VH-14) Malmilla. Keväällä 1941 Suomi luovutti Saksalle koelennettäväksi muun muassa yhden Polikarpov I-16 -koneen, jota ei saatu takaisin.


text: Puolustusministeriö onnistui hankkimaan Fokker D.XXI -koneisiin uudet Pratt & Whitney R-1535 Twin Wasp Junior -moottorit ja käytetyt potkurit Yhdysvalloista. Koneet rakennettiin Kolhossa. Koneista ensimmäinen valmistui 29.10.1940 ja loput yhtä lukuun ottamatta tammi–kesäkuussa 1941. Twin Wasp Junior oli Mercuryä painavampi ja ahdettu matalammalle lentokorkeudelle. Koneeseen tilattiin panssari-istuin sekä bensiini- ja öljysäiliöiden kumitus. Muutokset nostivat painoa ja sen seurauksena koneen suorituskyky huononi harjoituskoneluokkaan. Koneet menivät tiedustelulaivueille.


text: VL Myrsky -hävittäjän suunnittelu aloitettiin huhtikuussa 1940 kiireellisenä. Moottoritehoa pyrittiin nostamaan ja koneen spesifikaatiota muutettiin. Prototyyppi tilattiin 20. joulukuuta 1940 ja se lensi ensilentonsa vasta 23. joulukuuta 1941.


text: Sotatalouspäällikkö, kenraalimajuri Leonard Grandell neuvotteli Saksan korkeimman sotatalousupseerin, kenraali Thomasin kanssa sotatarviketoimituksista toukokuussa 1940 mutta sai ehdottoman kielteisen vastauksen.


text: Tilanne muuttui elo-syyskuussa 1940 Saksan pyydettyä sotilaiden kauttakulkuoikeutta Kirkkoniemeen. Sopimus tehtiin 22. syyskuuta 1940 ja tätä ennen oli aseiden ja lentokoneiden hankinta Saksasta jo käynnistynyt. Lokakuun alussa 1940 solmittuun sopimukseen numero 1187 saatiin sisällytettyä 55 Morane-Saulnier M.S.406 ja 30 Curtiss Hawk -hävittäjää. Saksa ei halunnut eikä voinut myydä omaa ajanmukaista kalustoaan sillä se oli edelleen Neuvostoliiton liittolainen ja toimitusten oli sovittava sen Neuvostoliitolle esittämään selitykseen, jonka mukaan se toimitti aseita korvauksena talvisodan aikana pysäyttämistään toimituksista.


text: Morane-Saulnier M.S.406 -koneita saatiin lopulta 25. Kymmenen tuli laatikoissa lentokonetehtaalle vuodenvaihteessa 1940–1941, toiset kymmenen kesä-elokuussa 1941 ja loput viisi marraskuussa 1941. Osa koneista oli M.S.410 -mallia neljällä siipikonekiväärillä ja kiinteällä jäähdyttimellä. Koneet menivät Lentolaivue 28:lle ja Tiedustelulaivue 14:lle.


text: Curtiss Hawk -koneita saatiin ostettua 29. Koneet olivat Saksan sotasaalista Ranskasta ja Norjasta. Seitsemässä koneista oli 1200 hv:n Wright R-1820 Cyclone -moottori ja lopuissa oli käytännössä 1065 hv tuottava Pratt & Whitney R-1830 Twin Wasp. Koneet olivat uusia tai käytettyjä ja saksalaisten kunnostamia. Kesällä 1941 saatiin 27 konetta ja joulukuussa kaksi. Koneet menivät Tiedustelulentolaivue 12:lle ja 14:lle, jotka kuitenkin joutuivat luovuttamaan uudet koneensa heinäkuussa 1941 Lentolaivue 32:lle.


text: Suomi neuvotteli vuoden 1940 aikana Italian kanssa Macchi M.C.200 ja Reggiane Re.2000 Falco -hävittäjistä. Ruotsi tilasi jälkimmäisiä 60. 1. marraskuuta 1940 Suomi sai tarjouksen 30:stä Falcosta, jotka olisi toimitettu vuodenvaihteessa 1940–1941. Lisäksi Suomi sai tarjouksen 50:stä Fiat G.50bis -hävittäjästä. Suomalaisilla oli koneesta ja erityisesti sen moottorista huonoja kokemuksia. Toisaalta Fiateilla pudotettiin jatkosodassakin 88 viholliskonetta joten kapasiteettia koneesta löytyi. Kaupat Italian kanssa kaatuvat kuitenkin siihen, että Italia vaati maksuksi kultaa ja erikoismetalleja; sille ei clearing-kauppa käynyt.


text: Vaikka Yhdysvalloista ostetut 44 Brewsteriä eivät ehtineetkään talvisotaan, kone ehti osoittautua yllättävän hyväksi hävittäjäkoneeksi. Suomi tiedusteli valmistuslisenssin ostomahdollisuuksia huhtikuussa 1940 ja lisenssille saatiinkin hinta. Jostain syystä neuvottelut kuitenkin katkesivat toukokuun lopulla 1940 ja valmistuslisenssi jäi saamatta.


text: Neuvoteltaessa Suomen osallistumisesta operaatio Barbarossaan kenraaliluutnantti Heinrichs välitti Saksaan pyynnön saada nopeasti 100–200 lentokonetta – tuloksetta. Jatkosodan alussakaan Saksa ei suostunut myymään Suomelle ajanmukaista lentokalustoaan. Saksan näkökulmasta tarvetta ei ollut: Suomen rintama oli rauhallinen ja Saksan omat laivueet olivat vajaalukuiset. Sotasaaliskoneita ja niiden varaosia voitiin ostaa mutta sekin kauppa oli hidasta ja byrokraattista.


text: Ranska tarjosi Suomelle Morane-Saulnier M.S.406 -hävittäjiä helmikuussa 1942. Koneet olivat Chateaurouxissa ja ne olivat vähän lentäneitä mutta ulkosäilytyksen jäljiltä huonossa kunnossa. Ilmavoimat tilasi 30 konetta, jotka suomalainen komennuskunta kävi valitsemassa kesä–syyskuussa 1942. Koneet laitettiin lentokuntoon ja koelennettiin Chateaurouxissa. Nämä koneet lennettiin Suomeen, ensimmäinen erä lähti siirtolennolle 11. heinäkuuta 1942. Viimeiset koneet saapuivat Suomeen lokakuussa.