title: SpaceX

text: SpaceX aikoo käynnistää kaupallisen rakettiliikenteen maailman suurkaupunkien välillä. Raketilla pystyy matkustamaan alle tunnissa mihin tahansa maapallolla, suurin osa matkoista on noin puoli tuntia. Matkat tehdään BFR-raketilla ja tarkoituksena on korvata pitkän matkan lentoliikennettä. Toimitusjohtaja Shotwellin mukaan Lontoon ja Shanghain välinen matka tulee kestämään puoli tuntia ja lipun hinta on noin lentokoneen bisnesluokan lipun verran. Raketin kannattavuus tulee siitä, että uudelleenkäytettävällä raketilla pystytään lentämään tusina lentoa vuorokaudessa, kun taas lentokoneella sen hitaammasta nopeudesta johtuen vain yksi. BFR-raketin ensimmäiseen versioon mahtuu noin 100 matkustajaa. Shotwellin arvion mukaan henkilöliikenteen raketti laukaistaan 10 kilometrin päässä kaupungin laidasta. Toisaalta 65 desibelin melun raja-arvoon sopiakseen raketti on laukaistava paikasta, jossa 21 kilometrin etäisyydellä ei ole mitään melusta häiriintyvää.


title: SpaceX

text: Starlink on SpaceX:n satelliitti-internet, joka koostuu 7518 matalan kiertoradan satelliitista ja 4425 muusta satelliitista. Tavoitteena on tarjota internet-yhteys kaikille maapallon asukkaille. Yhteyden viive on noin 25 millisekuntia. Starlinkin rakentamisen kustannusarvio on vähintään 10 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja sen ensimmäinen vaihe valmistuu vuonna 2027. SpaceX aloittaa Starlinkin kaupallisen toiminnan kun kiertoradalla on 800 satelliittia. Elon Muskin mukaan tavoitteena on saada valtaosa maapallon pitkän välimatkan valokuituliikenteestä siirtymään Starlinkin varaan ja lisäksi noin 10 prosenttia paikallisesta liikenteestä. Musk on maininnut että avaruuden tyhjiössä valo liikkuu 40-50 prosenttia nopeammin kuin valokuidussa. Muskin mukaan satelliittien välinen kommunikaatio on huomattavasti yksinkertaisempi kuin valokuituliikenne, joka edustaa monimutkaista verkkoa.


title: SpaceX

text: SpaceX:n arvion mukaan Starlinkin liikevaihto on yli 30 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2025.


title: Suppilohämähäkit

text: Suppilohämähäkit eli suppiloverkkohämähäkit, vanhalta nimeltään mattohämähäkit (Agelenidae) on hämähäkkiheimo, joka on saanut nimensä lajien tavasta kutoa pyyntiverkon yhteyteen putkimainen suojus, jonka sisällä hämähäkki odottelee saalistaan.


title: Suppilohämähäkit

text: Suppilohämähäkit ovat yleensä karvaisia ja hieman pitkänomaisia, ja niillä on vartaloa huomattavasti pidemmät jalat. Myös takaruumiin kehruunystyt ovat pidemmät kuin useimmilla muilla hämähäkeillä. Väriltään useimmat lajit ovat harmaita tai ruskeita. Monissa lajeissa on myös vaihtelevaa kuviointia. Silmiä on kahdeksan ja ne ovat asettuneet kahteen riviin. Hämähäkkien seitti on vaakatasossa ja verkon laidalla tai keskellä on erityinen putkimainen suppilo, jonka sisällä hämähäkki on toisaalta piilossa saaliseläimiltään ja toisaalta suojassa omien saalistajiensa, kuten lintujen, katseilta. Myös saaliin syöminen tapahtuu putken suojassa. Joidenkin lajien verkossa ei ole liimaa, vaan saalis sotkeutuu verkkoon mekaanisesti. Yhdysvaltojen luoteisosissa esiintyvän "Tegenaria agrestis" -lajin purema saattaa aiheuttaa puremakohtaan nekroosin ja laji on sikäli haitallinen ihmiselle. Suurin osa lajeista on kuitenkin ihmiselle vaarattomia.


title: Suppilohämähäkit

text: Suomessa on tavattu kuusi heimon lajia. Tunnetuin laji lienee aiemmin asuinhuoneissakin yleisenä esiintynyt huonehämähäkki ("Tegenaria domestica"), joka tosin asuintilojen ilman kuivumisen seurauksena on harvinaistunut paljon. Toinen ja uudempi tulokas on suurikokoinen varastohämähäkki ("Tegenaria atrica"), joka lienee levinnyt Suomeen laivarahtien mukana. Suppilohämähäkkiä eli niittysuppilohämähäkkiä ("Agelena labyrinthica") tavataan Suomessa vain Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomen saaristossa, Hankoniemellä ja Örössä. Sen luultiin kuolleen Suomesta sukupuuttoon, kunnes löydettiin 45 vuoden tauon jälkeen uudelleen vuonna 2000. Se elää huone- ja varastohämähäkistä poiketen luonnossa, etupäässä kuivilla kedoilla, niityillä ja kanervikoissa sekä toisinaan myös hakkuuaukioilla.


title: Uuden-Seelannin jalkapalloliiga

text: Uuden-Seelannin jalkapalloliiga (, lyh. NZFC) on kansallinen jalkapalloliiga Uudessa-Seelannissa. Sitä ylläpitää Uuden-Seelannin jalkapalloliitto New Zealand Football. Se on järjestetty vuodesta 2004 lähtien, aiemmin sarjan nimi oli New Zealand National Soccer League. Sarjassa on kahdeksan joukkuetta. Yksi Uuden-Seelannin suurimmista jalkapalloseuroista, Wellington Phoenix FC, pelaa kuitenkin Australian A-Leaguessa.


title: Vitsebskin alue

text: Vitsebskin alue (, ) on yksi Valko-Venäjän hallinnollisista alueista. Se kattaa maan pohjoisosat.


title: Vitsebskin alue

text: Vitsebskin alueen pinta-ala on 40 100 neliökilometriä, noin 19 % koko maan pinta-alasta. Lokakuun 2009 väestönlaskun mukaan maakunnassa asui tuolloin 1 230 821 ihmistä.


title: Vitsebskin alue

text: Alue rajoittuu lännessä Liettuaan, luoteessa Latviaan, pohjoisessa ja idässä Venäjään. Alueen eteläpuolella ovat Valko-Venäjän Hrodnan, Minskin ja Mahiljoun alueet.


title: Vitsebskin alue

text: Vitsebskin alueen suurimmat kaupungit ovat Vitsebsk, Orša, Navapolatsk ja Polatsk. Oheisessa taulukossa ovat Vitsebskin alueen yli 10 000 asukkaan taajamat. Väkiluvut ovat Valko-Venäjän väestönlaskun tuloksia lokakuulta 2009.


title: Vitsebskin alue

text:
Vitsebskin alue jakautuu kolmeen kaupunkipiiriin, yhteen kaupunkiin ja 20 hallintopiiriin (raion). Maakunnan osa-alueet ovat (asukasluvut 2009 väestönlaskennasta):
Alueen läpi kulkevat suurimmat valtatiet ovat
Kauttakulkuliikennettä Vitsebskin alueen ja Venäjän välillä tapahtuu myös rautateitse. Alueen suurimmat kaupungit ovat rautatieyhteyksien varrella. Yhteyksistä merkittävipiä ovat Minskistä Oršaan johtava rata, Oršasta Vitsebskin kautta Pietariin vievä rata ja Oršasta Smolenskin kautta Moskovaan vievä rata. Venäjän ja Kazakstanin kanssa tehdyn tulliunionin seurauksena rajatarkastukset ovat poistumassa Valko-Venäjän ja Venäjän välillä. Tämän uskotaan helpottavan liikkumista ja lisäävän kaupankäyntiä näiden maihin maihin.


title: Vitsebskin alue

text: Jokiyhteyksistä merkittävimmät ovat Oršan kautta etelään virtaava Dnepr sekä Vitsebskistä Polatskin kautta Latviaan jatkava Väinäjoki. Vitsebskin kaupungin lähistöllä Vitsebskin piirissä on maan sisäisiin lentoihin ja sotilastoimintaan käytetyt lentokentät.


title: Kakkosen kausi 2008

text: Kakkosen kausi 2008 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmessa 14 joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat suoraan Ykköseen ja kolme viimeistä putosivat suoraan Kolmoseen.


title: Asunnottomien yö

text: Asunnottomien yö on kansalaisliike, joka tukee jokaisen oikeutta omaan kotiin eli vakinaiseen asuntoon. Asunnottomien yön tapahtumia järjestetään useilla paikkakunnilla vuosittain lähinnä päivällä ja illalla 17. lokakuuta, joka on Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälinen päivä köyhyyden poistamiseksi. Asunnottomien yön tapahtumissa muun muassa muistutetaan asunnottomuuden syrjäyttävästä vaikutuksesta ja tarjotaan ruokaa asunnottomille. Tapahtumista vastaa Asunnottomien yö -kansalaisliike jokaisella tapahtumapaikkakunnalla. Keskeisia tapahtumia tukevia tahoja ovat Vailla vakinaista asuntoa VVA ry ja Suomen köyhyyden ja syrjäytymisen vastainen verkosto EAPN-Fin. VVA ry on ollut myös päävastuussa Helsingin tapahtumien järjestelyistä. Tapahtumiin kutsutaan myös päättäjiä keskustelemaan asunnottomien kanssa asunnottomuudesta, ja kutsuun on vastannut lukuisia päättäjiä, kuten presidentit Tarja Halonen ja Sauli Niinistö.


title: Tour de Helsinki

text: Tour de Helsinki oli maantiepyöräilytapahtuma pääkaupunkiseudulla ja Keski-Uudellamaalla. Ajettava matka on 140 kilometriä. Tapahtumaan osallistuu niin kilpapyöräilijöitä kuin kuntopyöräilijöitäkin. Tapahtuman lähtö- ja maalipaikkana on Helsingin Velodromi Käpylässä.


title: Tour de Helsinki

text: Ensimmäinen tapahtuma järjestettiin vuonna 2007 viiden pääkaupunkiseutulaisen pyöräseuran (Prologi, CCH, IK-32, Vantaan Pyöräilijät ja Helsingin Polkupyöräilijät) toimesta.


title: Tour de Helsinki

text: Ensimmäiseen tapahtumaan osallistui yli 400 pyöräilijää, ja 7. syyskuuta 2008 järjestetyssä ajossa oli jo 950 mukaan lähtenyttä. Vuoden 2014 kilpailuun osallistui yli 1 800 kilpailijaa.


title: Djakovon kulttuuri

text: Djakovon kulttuuri on Volgan ja Okajoen välisellä alueella 700–600-luvulta eaa. aina 600-luvulle saakka kukoistanut arkeologinen kulttuuri, joka on saanut nimensä Moskovan kaupungin alueella sijainneen Djakovon kylän lähellä tehdyistä löydöistä.


title: Djakovon kulttuuri

text: Djakovon kulttuurin ensimmäinen vaihe ajoittuu 600–200-luvulta eaa. ajanlaskun alkuun. Aluksi asutuksilla ei puuaitoja lukuun ottamatta ollut keinotekoisia puolustusvarustuksia. Vasta 400–300-luvulla eaa. ne suojattiin vallituksin ja puuseinin. Asuinrakennukset oli yleensä rakennettu maan päälle. Kaivauksissa on löydetty eri osiin jaettujen pitkien talojen jäänteitä. Keramiikka on pääosin tekstiilikeramiikkaa. Ensimmäisen vaiheen lopussa ilmestyy pronssi- ja rautaesineitä. Tyypillisiä ovat runsaat luuesinelöydöt. Väestön pääelinkeinoja olivat karjanhoito ja metsästys. Maanviljely oli vasta alkanut kehittyä. Löytöjen perusteella väestöllä oli yhteyksiä etelään (lasihelmet, skyyttiläistyyliset eläinaiheiset luuleikkaukset).


title: Djakovon kulttuuri

text: Toisen vaiheen (100-luku eaa. – 600-luku) aikana asuinpaikat järjesteltiin uudelleen. Tärkeimmäksi elinkeinoksi muodostui maanviljely. Lukuisat rautaesineet todistavat metallinkäsittelyn ja maanviljelytyökalujen kehityksestä. Asuinpaikoilta on löydetty seppien työvälineitä ja rauta-aseita. Luuesineiden määrä väheni. Tärkeä merkitys oli myös värimetallien käsittelyllä, josta todistavat valumuotit ja lukuisat koriste-esineet. Keramiikka muuttui sileäpintaiseksi, löydöissä esiintyy runsaasti keraamisia painoja sekä ihmishahmoisia esineitä. Metsästys sai aikakauden loppuun mennessä kaupallista merkitystä.


title: Djakovon kulttuuri

text: Djakovon kulttuurin edustajia on yleisesti pidetty suomalaisugrilaisten merjalaisten, muromalaisten ja vepsäläisten esi-isinä.


title: Kustaa Kankaanpää

text: Kustaa Kankaanpää on fiktiivinen torppari ja punakaartilainen Väinö Linnan kirjasarjassa Täällä Pohjantähden alla.


title: Kustaa Kankaanpää

text: Kankaanpää on toisen Pentinkulman talon, Kylä-Pentin, torppa.


title: Kustaa Kankaanpää

text: Kankaanpään perheeseen kuuluu vanhempien lisäksi kaksi poikaa, Elias ja Antero. Näistä Elias on vastuuttomampi luonne, ja hänestä tuleekin kyläjuoppo, pirtutrokari ja kulkukauppias. Antero on hiljaisempi ja hiukan nahjusmainen luonne, joskin torpanlunastuspaperit tehdään lopulta hänelle kun Eliasta ei voida ajatellakaan.


title: Kustaa Kankaanpää

text: Kustaa vilahtelee tarinan alkuosassa siellä täällä. Hän on hyvä työmies ja Otto Kivivuori käyttääkin häntä mielellään työmaillaan, esimerkiksi työväentaloa rakentamassa. Suvaitsevainen Kylä-Pentin isäntä, joka vuokrasi talolle tontin, sallii asian koska Kankaanpää hoitaa vuokratyönsä kunnolla.


title: Kustaa Kankaanpää

text: Kustaa ja Elias liittyvät punakaartiin sisällissodan alkaessa ja joutuvat molemmat vangeiksi. Elias selviää nokkeluudellaan vaikeasta vankeusajastaan. Kustaa välttyy kuolemantuomiolta, vaikka on kuulunutkin punakaartin esikuntaan, mutta kuolee myöhemmin nälkään vankileirillä Tampereella.


title: Kultainen kiekko

text: Kultainen kiekko on Suomen jääkiekkoilijat ry:n vuosittain myöntämä palkinto, joka annetaan Mestiksen (vuoteen 2000 asti I-divisioonan) pelaajalle, jonka muut pelaajat ovat äänestäneet vuoden parhaaksi. Äänestys tapahtuu samalla tavalla kuin Kultaisen kypärän äänestys SM-liigassa, eli jokainen liigapelaaja antaa pisteet kolmelle parhaaksi näkemälleen pelaajalle: ensimmäiselle viisi, toiselle kolme ja kolmannelle yhden pisteen. Oman seuran pelaajaa ei saa äänestää. Palkinto on myönnetty kaudesta 1997–1998 alkaen ja ensimmäinen palkinnon saaja oli Hermeksen Antti Virtanen.


title: Serpuhov

text: Serpuhov () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okaan laskevan Nara-joen rannalla 99 kilometriä Moskovasta etelään. Kaupunki on Serpuhovin piirin keskus, mutta ei itse kuuluu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen kautta kulkee Moskovan ja Harkovan välinen rautatie. Itäpuolelta sen ohittaa M2-valtatie. Asukkaita on 124 200 henkeä (vuonna 2007).


title: Serpuhov

text: Serpuhov mainitaan ensimmäisen kerran Moskovan suuriruhtinaan Iivana Kalitan testamentissa vuonna 1328 tai 1339. Nimensä se on saanut Naraan laskevasta pienestä Serpeika-joesta. Vuosina 1341–1456 kaupunki oli Serpuhovin lääniruhtinaskunnan keskus. Myöhemmin se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. 1300-luvun lopulla Serpuhoviin rakennettiin puinen linnoitus ja sen lähistölle perustettiin linnoitetut Vladytšnyin ja Vysotskin luostarit. Vuoden 1556 tienoilla Iivana Julman määräyksestä puulinnoitus korvattiin kivestä rakennetulla kremlillä.


title: Serpuhov

text: 1500-luvulla Serpuhovissa harjoitettiin raudantuotantoa ja käsiteollisuutta. 1600-luvun loppupuolella se oli huomattava kauppias- ja käsityöläiskeskus. Vuonna 1708 kaupunki liitettiin Moskovan lääniin ja vuonna 1781 siitä tuli Serpuhovin kihlakunnan keskus. 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa kaupungissa tuotettiin purjekangasta, käytiin vilja- ja hamppukauppaa ym. 1700-luvun lopussa syntyi kutomoteollisuutta, ja 1800-luvun puolivälistä lähtien paikkakunta oli yksi Moskovan läänin puuvillavankangastuotannon keskuksista. Nykyään Serpuhovissa on metalli-, elintarvike-, kemian, tekstiili-, puunjalostus- ja rakennusteollisuutta.


title: Serpuhov

text: Kaupungin historiallinen ydin on Serpeikan ja Naran yhtymäkohdassa sijaitseva linnoitusmäki, jolla sijainneesta kivisestä kremlistä on säilynyt itäisen muurin kappaleita. Kremlin sisällä on vuonna 1696 rakennettu Pyhän kolminaisuuden katedraali. Vanhimmat luostarit sijaitsevat kaupungin etelälaidalla. Naran oikealla rannalla on metropoliitta Aleksin vuonna 1360 perustama Vladytšnyin luostari, jossa on mm. 1500–1600-lukujen vaihteessa rakennettu Neitsyt Marian temppeliin tuomisen katedraali. Luostaria ympäröivät paksut neliskulmaisilla torneilla varustetut muurit. Naran vasemman rannan loivalla kukkulalla sijaitsee Sergei Radonežilaisen vuonna 1374 perustama Vysotskin luostari, jossa on mm. 1500-luvun lopussa rakennettu Jumalanäidin sikiämisen katedraali sekä Pokrovan kirkko, johon sisältyy osia 1300-luvulla rakennetusta kirkosta. Luostarista on peräisin seitsemän 1300-luvun jälkipuoliskon bysanttilaisen ikonin kokonaisuus, jota säilytetään nykyään Tretjakovin galleriassa ja Venäläisen taiteen museossa.


title: Serpuhov

text: Muinaisen esikaupungin alueella on ennen vuotta 1713 rakennettu Pyhän kolminaisuuden kirkko ja barokkityylinen Pyhän Eliaan kirkko vuodelta 1748. Kremlin eteläpuolella on 1500-luvun kivikirkon paikalle vuosina 1835–1857 rakennettu Nikola Belyin empiretyylinen kirkko ja pieni Ristiinnaulitun luostari. Naran oikealla rannalla sijaitsevat 1700-luvun alussa rakennetut Herran temppeliin tuomisen, Pyhän Nikolaoksen ja Pokrovan kirkot. Kaupungin pohjoisosassa vanhan esikaupungin ulkopuolella on vuosina 1745–1755 rakennettu Herran ristin ylentämisen kirkko ja sen vieressä klassistinen talvikirkko vuosilta 1804–1809. Keskustassa on säilynyt runsaasti 1700-luvun lopun ja 1800-luvun asuinrakennuksia ja kauppiastaloja. Serpuhovin historiallisessa ja taidemuseossa on erinomainen kokoelma 1500–1600-lukujen moskovalaisia ikoneja, 1600–1700-lukujen länsieurooppalaista sekä 1700–1900-lukujen venäläistä maalaustaidetta.


title: Serpuhov

text: Serpuhovin suomalainen ystävyyskaupunki on Forssa.


title: Ozjory

text: Ozjory () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen vasemmalla rannalla (laivalaituri) 155 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Kaupunki on Ozjoryn piirin keskus. Moskovan ja Rjazanin välisen rautatien sivurata haarautuu Ozjoryyn Kolomnasta Golutvinin asemalta. Asukkaita on 25 000 henkeä (vuonna 2005).


title: Ozjory

text: Kaupunki on saanut alkunsa Ozerkin kylästä, jonka nimi perustuu lähistöllä sijaitseviin Okajoen muodostamiin järviin. 1800-luvun lopulla paikkakunnalle syntyi tekstiiliteollisuutta. Vuonna 1921 Ozjory sai taajaman statuksen, ja vuonna 1925 siitä tuli kaupunki.


title: Ozjory

text: Nykyään Ozjory on rauhallinen maaseutukaupunki, jossa toimii tekstiili-, metalli- ja elintarviketeollisuutta. Keskustassa on vuonna 1851 rakennettu Pyhän kolminaisuuden kirkko. Kaupungissa on kotiseutumuseo. Okajoen luonnonkauniit rannat ovat suosittua retkeily- ja huvilaseutua.


title: Pallohämähäkit

text: Pallohämähäkit (Theridiidae) on eräs suurimpia hämähäkkiheimoja. Yksittäisiä lajeja tunnetaan 98 suvussa yli 2200 ja useita lajeja on vielä löytymättä. Heimo on hyvin monimuotoinen sekä ekologisesti että morfologisesti, mutta se ei välttämättä ole monofyleettinen. Muutamien lajien voimakas myrkky ja seksuaalikannibalismi ovat yleisesti tunnettuja ominaisuuksia.


title: Pallohämähäkit

text: Suuren lajimäärän vuoksi pallohämähäkit on hyvin vaihteleva heimo. Tyypillisesti lajit ovat kiiltäväpintaisia hämähäkkejä, joilla on lähes täysin pyöreä takaruumis. Ei kuitenkaan aina ja huomattavin poikkeus takaruumiin muodosta lienee suku "Ariamnes". Takaruumis on useimmilla lajeilla vaihtelevissa määrin kirjava. Silmiä on kahdeksan ja ne ovat kahdessa neljän silmän rivissä. Erikoisena piirteenä pallohämähäkkien raajojen neljännessä jaokkeessa on erityiset piikkimäiset karvat, joita hämähäkki hyödyntää seitin heittämisessä saaliinsa päälle. Näin pallohämähäkit pystyvät sitomaan saaliinsa seittiin ennen kuin tulevat kosketusetäisyydelle antamaan lamauttavan pureman. Monilla lajeilla on myös äänielin, jolla erityisesti koiraat tuottavat naaraille ääntä, johon naaraat saattavat myös vastata.


title: Pallohämähäkit

text:
Pallohämähäkit ovat aggressiivisia saalistajia ja hyökkäävät paljon itseään isommankin saaliin kimppuun. Muutamissa suvuissa (esimerkiksi "Argyroides") lajit ovat kleptoparasiittejä, jotka varastavat ruokansa muiden hämähäkkien seiteistä.
Monilla lajeilla esiintyy huomattavaa kokoeroa koiraan ollessa tavallisesti paljon naarasta pienempi. Eräs tunnettu ominaisuus on seksuaalikannibalismi, jossa naaras syö koiraan parittelun yhteydessä. Tätä esiintyy erityisesti suvuissa "Latrodectus", "Tidarren" ja "Echinotheridion".


title: Pallohämähäkit

text: Verkko on yleensä kolmiulotteinen, sotkuinen rakennelma, jossa ei ole selvää rakennetta.


title: Pallohämähäkit

text: Maailmanlaajuisesti tunnetuimpia pallohämähäkkejä lienevät "Latrodectus"-suvun mustalesket. Keski- ja Etelä-Euroopassa esiintyvät "Steatoda paykulliana" ja "Steatoda nobilis" voivat puremallaan aiheuttaa ihmiselle huomattavan reaktion, vaikkei myrkky olekaan mustaleskien veroista. Kiiltävän mustanruskeat "Steatoda bipunctata" ja "Steatoda castanea" ovat Suomessa hyvin yleisiä ihmisasutuksen yhteydessä tavattavia lajeja Havaijilla esiintyvä "Theridion grallator" on tunnettu takaruumiinsa hymyileviä kasvoja muistuttavasta kuviosta.


title: Možaisk

text: Možaisk () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskvajoen yläjuoksulla 110 kilometriä Moskovan kaupungista länteen. Kaupunki on Možaiskin piirin keskus. Sen läpi kulkee Moskovan ja Smolenskin välinen rautatie (Možaiskin asema), eteläpuolelta sen ohittaa M1-valtatie. Asukkaita on 31 300 henkeä (vuonna 2006).


title: Možaisk

text: Možaisk mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1231. Aluksi se oli Tšernigovin ja sitten Smolenskin ruhtinaskuntaan kuulunut läänitys. Vuonna 1293 mongolivalloittajat polttivat kaupungin. Vuonna 1303 siitä tuli Moskovan ruhtinaskunnan länsirajaa suojannut linnoitus. Vuosina 1389–1493 kaupunki oli Možaiskin lääniruhtinaskunnan keskus. Linnoituksen merkitystä lisäsivät 1400-luvun alussa rakennetut Lužetskin ja Kolotšskin luostarit. Vuonna 1541 Iivana Julma määräsi sen vahvistettavaksi hirsiseinillä ja kivitorneilla.


title: Možaisk

text: 1500-luvulla Možaisk oli merkittävä kaupan ja käsiteollisuuden keskus lukuisine esikaupunkeineen. Vuosina 1608–1614 sitä miehittivät Valedimitri II:n joukot, ja vuosina 1617 ja 1618 sitä piirittivät puolalaiset. 1620-luvulla sotapäällikkö Dmitri Požarski rakennutti kaupungin ympärille kivisen linnoitusmuurin, joka on sittemmin purettu. 1700–1800-luvuilla Možaisk oli huomattava kauppakaupunki ja samannimisen kihlakunnan keskus.


title: Možaisk

text: Vuoden 1812 sodan aikana Borodinossa, 12 kilometriä Možaiskista länteen, käytiin suuri taistelu Venäjän ja Napoleonin joukkojen välillä. Toisen maailmansodan aikana lokakuusta 1941 tammikuuhun 1942 saakka kaupunki oli saksalaisten miehittämä.


title: Možaisk

text: Nykyään Možaiskissa on ompelimo- ja elintarviketeollisuutta sekä suuri kirjapaino. Kaupunki on rakennettu kukkulaiselle seudulle 1700-luvulla muodostuneen suorakulmaisen asemakaavan mukaan. Vanhin osa, Sobornaja-mäki, jolla sijaitsi Možaiskin kreml, on nykyään autiona.


title: Možaisk

text: Kremlinin vallien jäänteiden keskellä on vuosina 1802–1814 rakennettu goottilaistyylinen Pyhän Nikolaoksen katedraali kellotapuleineen ja sen vieressä pieni Pietarin ja Paavalin kirkko, joka on rakennettu sortuneen 1400-luvun alun kirkon paikalle vuosina 1849–1852. Keskustassa on 1700-luvulla rakennettu Joakimin ja Annan kirkko, johon sisältyy osia aikaisemmasta 1300-luvun lopun kirkosta. Kaupungin laidalla, Moskvajoen yllä kohoavalla mäellä sijaitsee vuonna 1408 perustettu Lužetskin luostari. Muurien ja tornien ympäröimässä luostarissa on mm. 1520-luvulla rakennettu Neitsyt Marian syntymän tuomiokirkko, jonka sisällä on jäänteitä 1500-luvun freskoista.


title: Možaisk

text: Možaiskissa toimii kaupungissa syntyneelle taidemaalari Sergei Gerasimoville omistettu kotimuseo. Borodinon taistelupaikalla on laaja museoalue.


title: Christine Jorgensen

text: Christine Jorgensen (30. toukokuuta 1926 New York – 3. toukokuuta 1989) oli yhdysvaltalainen viihdetaiteilija. Hän oli transnainen; ennen 1950-luvulla tehtyä sukupuolenkorjaustaan hänen nimensä oli George William Jorgensen Jr ja hänet oli värvätty Yhdysvaltain armeijan palvelukseen. Sukupuolenkorjaukset (tuolloin suomeksi "sukupuolenvaihdos") olivat vielä niin harvinaisia, että Jorgensenin sukupuolenkorjaus herätti suurta kansainvälistä huomiota. Hän yritti mennä naimisiin miehen kanssa, mutta hänen ei annettu tehdä sitä, koska hänet oli syntymätodistuksessa merkitty pojaksi. Hän on kirjoittanut omaelämäkerran "Christine Jorgensen: A Personal Biography" (1967). Jorgensen kuoli syöpään 62-vuotiaana vuonna 1989.


title: Shigeo Nagashima

text: Shigeo Nagashima (, hiragana: ながしま しげお; s. 20. helmikuuta 1936) on entinen japanilainen baseballpelaaja. Hän pääsi Yomiuri Giantsiin vuonna 1958 ja nousi yhdeksi aikansa suurimmista japanilaisista baseballtähdistä. Vielä peliuransa jälkeen Nagashima on ollut julkisuudessa muun muassa Yomiuri Giantsin joukkueenjohtajana.


title: Shigeo Nagashima

text: Ennen ammattilaisuraansa Nagashima oli pelannut Rikkyon yliopistolla. Hän alkoi valmentaa Japanin maajoukkuetta vuoden 2004 kesäolympialaisia varten, mutta sai aivoverenkiertohäiriön ennen kisoja eikä päässyt matkustamaan Ateenaan.


title: Shigeo Nagashima

text: Nagashima pääsi japanilaiseen Baseball Hall of Fameen vuonna 1988. Myös hänen pojastaan Kazushige Nagashimasta tuli baseballpelaaja.


title: Kašira

text: Kašira () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen rannalla 115 kilometriä Moskovasta etelään. Kaupunki on Kaširan piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Paveletsin välinen rautatie (Kaširan asema) sekä M4-valtatie. Asukkaita on 41 870, koko piirissä 70 269 henkeä (vuonna 2010).


title: Kašira

text:
Kaširan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1356. Nimi juontuu Okaan laskevasta Kaširka-joesta. Vuonna 1531 Okan pohjoisrannalle rakennettiin maavallein vahvistettu puinen linnoitus, joka vuonna 1571 tapahtuneen Krimin tataarien hyökkäyksen, ruttoepidemian ja 1600-luvun alkuvuosien nälänhädän seurauksena jäi autioksi.
Vuonna 1620 kaupunki siirrettiin Okan etelärannalle, jonne rakennettiin puinen linnoitus. Vuonna 1708 kaupunki liitettiin Moskovan lääniin ja vuonna 1777 siitä tuli Tulan läänin Kaširan kihlakunnan keskus. 1700-luvulla tärkeiden liikenneväylien risteyksessä sijainneesta paikkakunnasta tuli huomattava kauppakaupunki. Vuonna 1900 sen läpi rakennettiin Paveletsin rautatie. Vuosina 1919–1922 kaupungin lähelle Ternovoon (myöhemmin Novokaširsk) rakennettiin Moskovan alueen kivihiiltä polttoaineenaan käyttänyt Kaširan sähkövoimala. Toisen maailmansodan aikana neuvostoarmeija kävi seudulla rajuja taisteluja Moskovaa kohti hyökänneitä saksalaisia vastaan.


title: Kašira

text: Nykyään Kaširassa on voimalaitoksen lisäksi mm. laivanrakennus-, metalli-, elintarvike-, huonekalu- ja kartonkiteollisuutta. Nähtävyyksiä ovat mm. vuosina 1829–1842 rakennettu empiretyylinen Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali, 1700-luvun lopun hallintorakennukset, klassistinen Neitsyt Marian temppeliin tuomisen kirkko (1802–1817) ja empiretyylinen Kolminaisuuden kirkko (1815). Kaupungissa on säilynyt paljon 1800-luvun kauppias- ja asuintaloja. Keskustassa on konstruktivismia edustava elokuvateatteri (1930–1931). Konstruktivismin hengessä on rakennettu myös Kaširan voimalaitoksen asuintaajama Novokaširsk, joka liitettiin kaupunkiin vuonna 1963.


title: Kašira

text: Kaširassa toimii kotiseutumuseo. Kaupungin alueelta on löydetty Djakovon kulttuuria edustava asuinpaikka 600–300-luvulta eaa.


title: CariDee English

text: CariDee English (s. 23. syyskuuta 1984 Fargo, Pohjois-Dakota) on norjalais-ruotsalaiset sukujuuret omaava yhdysvaltalainen malli. Joulukuussa 2006 hänestä tuli "Huippumalli haussa" -televisiosarjan 7. tuotantokauden voittaja. Hän sai palkinnoksi 100 000 dollarin arvoisen sopimuksen CoverGirlin kanssa sekä mallisopimuksen Elite Modelsin kanssa. Hän on toinen pohjoisdakotalainen sarjan voittanut henkilö.


title: Istra

text: Istra () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Istrajoen rannalla 58 kilometriä Moskovasta länteen. Kaupunki on Istran piirin keskus. Sen läpi kulkee Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie sekä Moskovan ja Riian välinen rautatie (Novoijerusalimskajan asema ja Istran seisake). Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 35 696 ja koko piirissä 119641 henkeä.


title: Istra

text: 1500-luvulta lähtien paikalla sijaitsi "Voskresenskojen" kylä, jonka lähelle patriarkka Nikon perusti vuonna 1656 Uuden-Jerusalemin luostarin. Luostarista muodostui yksi Venäjän hengellisistä keskuksista. Vuonna 1781 perustettiin "Voskresenskin" kaupunki, joka aluksi oli samannimisen kihlakunnan keskus. Vuodesta 1796 lähtien se kuului Zvenigorodin kihlakuntaan. 1900-luvun alkuun saakka Voskresensk oli pikkukaupunki, jonka asukkaat kävivät pienimuotoista kauppaa ja palvelivat luostarin pyhiinvaeltajia. Vuosina 1883–1883 Voskresenskissa työskenteli lääkärinä kirjailija Anton Tšehov.


title: Istra

text: Uuden-Jerusalemin luostari lakkautettiin vuonna 1918 ja vuonna 1922 siitä tehtiin museo. Vuonna 1930 kaupunki sai nimen "Istra". Toisen maailmansodan aikana marras-joulukuussa 1941 Istra oli saksalaisten miehittämä. Vetäytyessään he polttivat kaupungin ja räjäyttivät luostarin pääkirkon.


title: Istra

text: Sodan jälkeen Istraan perustettiin teollisuutta ja tieteellisiä tutkimuslaitoksia. Kaupunki ja sen kauniit lähiseudut ovat suosittu matkailukohde. Huomattavin nähtävyys on Uuden-Jerusalemin luostari, jossa toimii Moskovan alueen kotiseutumuseo. Luostarin vieressä on ulkomuseo, johon on kerätty alueen puuarkkitehtuurin muistomerkkejä.


title: Jegorjevsk

text: Jegorjevsk () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšeran alangon länsiosassa pienen Gusljanka-joen rannalla 114 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Kaupunki on Jegorjevskin piirin keskus. Sen läpi kulkee Moskovan ja Kasimovin välinen maantie sekä Voskresenskin ja Kurovskajan välinen rautatielinja. Asukkaita on 70 081 henkeä (vuonna 2010); koko piirissä yhteensä 102 958.


title: Jegorjevsk

text: Paikalla sijainnut "Vysokojen" kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1462. Moskovan ja Kasimovin sekä Kolomnan ja Vladimirin välisten kauppareittien risteyksessä sijainnut kylä oli huomattava markkinapaikka. 1500-luvulta lähtien se tunnettiin nimellä "Jegorjev-Vysokoje". Vuonna 1778 Jegorjevskista tuli samannimisen Moskovan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus.


title: Jegorjevsk

text: 1800-luvulla Jegorjevsk oli kauppias- ja käsityöläiskaupunki, jonne vuonna 1825 avattiin ensimmäinen kutomo. Vuosisadan lopulla Jegorjevskista kehittyi yksi Venäjän tekstiiliteollisuuden keskuksista. Neuvostoaikana kaupungissa oli tekstiili-, nahka-, koneenrakennus- ja elintarviketeollisuutta. Nykyään niistä on jäljellä lähinnä elintarviketeollisuus. Viime vuosina kaupunkiin on virrannut ulkomaisia investointeja.


title: Jegorjevsk

text: Jegorjevskin keskusta on säilyttänyt historiallisen asunsa. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1790 rakennettu puinen Kazanin jumalanäidin ikonin kirkko ja jugendtyylinen opistorakennus, 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun eklektiset ja jugendtyyliset asuinrakennukset. Kaupungissa toimii historian ja taiteen museo.


title: Konepäällystetty paperi

text: Konepäällystetty paperi () on suoraan paperin valmistuslinjassa erittäin kevyesti päällystettyä paperia. Näin ollen se ei ole yhtä raskaasti päällystettyä kuin kevyesti päällystetty paperi.


title: Konepäällystetty paperi

text: Paperia voidaan käyttää värintoistovaatimuksiltaan tyydyttävissä aikakauslehdissä, joissa ei ole merkittävästi maksettuja mainoksia tai ei ole muoti- tai kosmetiikkamainoksia, esimerkiksi järjestöaikakauslehdissä, jotka eivät tule lehden tilauksen, vaan jäsenyyden perusteella.


title: Jätteiden lajittelu

text: Jätteiden lajittelu on jätteiden erottelua esimerkiksi jatkokäsittelyn tai uudelleenkäytön perusteella. Jätteiden lajittelun tarkoituksena on lisätä jätteiden hyötykäyttöä ja vähentää ympäristöongelmia, joita syntyisi, jos jätteet päätyisivät vääriin paikkoihin. Esimerkiksi ongelmajätteet voivat olla riski pohjavesille, jos ne joutuvat kaatopaikoille, ja biojätteistä tulee kaatopaikalla metaania mutta kompostissa ruokamultaa.


title: Christian Braw

text: Lars Christian Braw (s. 26. heinäkuuta 1948 Härnösand) on Ruotsin kirkon pappi, kirjailija ja Åbo Akademin systemaattisen teologian dosentti.


title: Christian Braw

text: Braw vihittiin papiksi 1971 Växjön hiippakunnassa. Hän väitteli tohtoriksi Lundin yliopistossa Johann Arndtin suhteesta mystiikkaan. Braw on kirjoittanut useita romaaneja nimellä F. J. Norstedt. Hänen romaaninsa "Till minnet" (1991) on suomennettu nimellä "Muistoa kunnioittaen" (SLEY 1993). Christian Braw on myös toiminut korkeakirkollisen "Sodalitium Sancti Sigfridi" -veljestön frater superiorina.


title: The Network

text: The Network on kuusijäseninen yhdysvaltalainen new wave -yhtye. Billie Joe Armstrongin levy-yhtiö "Adeline Records" julkaisi yhtyeen debyyttialbumin "Money Money 2020" 30. syyskuuta 2003. Ei ole tiedossa, soittaako yhtye vielä vai ovatko he lopettaneet.


title: The Network

text: On vahvistettu, että The Networkiin kuuluvat Green Dayssa soittavat Billie Joe Armstrong, Mike Dirnt, Tré Cool ja Jason White, Green Dayn keikkakitaristi. Bändin jäsenten taiteilijanimet ovat Fink, The Snoo, Van Gough, Captain Underpants, Z ja Balducci.


title: The Network

text: The Networkin new wave -musiikki eroaa Green Dayn punkrockista. Armstrong aluksi kielsi, että Green Dayn jäsenet olisivat missään tekemisissä yhtyeen kanssa. Warner/Chapell Music on todistanut Green Dayn olevan mukana The Networkissa mainitsemalla, että Billie Joe, Mike ja Tré ovat osallistuneet Money Money 2020 -albumin kappaleiden kirjoitukseen. Green Dayn arvaillaankin sekoittavan fanien ja median päätä tarkoituksella levittämällä erilaisia huhuja. Heillä on ollut useita sivuprojektibändejä eri nimillä, kuten vuonna 2008 kiertueella ollut Foxboro Hot Tubs.


title: The Network

text: Green Day, Inc. on rekisteröinyt yhtyeen nettisivut 16. toukokuuta 2003. Green Day myös käytti sivuja heinäkuussa 2007 mainostaakseen esittämäänsä versiota Simpsonit-tunnuskappaleesta "The Simpsons Moviessa."Ei tiedetä, kuka soittaja oikeasti löytyy minkäkin artistinimen takaa.


title: Keep Your Hands off My Girl

text: Keep Your Hands Off My Girl on Good Charlotte -yhtyeen single ja kappale vuodelta 2007. Kappale on levyltä "Good Morning Revival", mikä on yhtyeen neljäs studioalbumi. Kappaleesta tuli hitti ja se julkaistiin singlenä helmikuussa 2007. Kappaleen ovat säveltäneet Joel ja Benji Madden.


title: Keep Your Hands off My Girl

text: Kappale nousi MTV Two:n rock-listalla toiselle sijalle, Australian singlelistalla viidenneksi ja Suomessa yhdeksännelle sijalle viikolla 11 vuonna 2007.


title: Permi (ansa)

text: Permi (myös rihma) on metsäkanalintujen ja jänisten pyydystämiseen tarkoitettu yksinkertainen ansa. Ansa koostuu johdeaidoista, joilla ohjataan eläimen juoksusuunta aitojen väliseen aukkoon, ja silmukalle solmitusta langasta (varsinaisesta rihmasta), joka kiristyy saaliin ympärille tämän pyrkiessä juoksemaan aukon läpi. Permeillä on Suomessa saalistettu pienriistaa ammoiselta kivikaudelta asti.


title: Ansa

text: Ansa on laite, jolla pyydystetään riistaa. Kuvaannollisesti ansalla voidaan tarkoittaa myös taktiikkaa tai menettelyä, jolla pyritään harhauttamalla saattamaan vastustaja epäedullisempaan asemaan.


title: Ansa

text: Suurin osa ansoista, jotka on tarkoitettu nisäkkäille, voidaan jakaa viiteen ryhmään: jalka-ansat, lanka-ansat, häkit, liima-ansat ja kehoansat.


title: Ansa

text: Ansoittajilla on erilaisia taktiikoita ja laitteita, joilla he voivat välttää ei-haluttua saalista. Jos esimerkiksi ilveksiä tai koiria jää kiinni ei-tappavaan ansaan, ne yritetään vapauttaa vahingoittamatta eläintä.


title: Ansa

text: Eläimiä usein ansoitetaan eri puolilla maailmaa, jotta vältyttäisiin villieläinten aiheuttamilta omaisuusvahingoilta tai karjakuolemilta.


title: Uzbekistanin vaakuna

text: Uzbekistanin vaakuna on Uzbekistanin kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 2. heinäkuuta 1992. Se muistuttaa suuresti vanhaa neuvostoaikaista vaakunaa. Siinä on maanviljelyn symbolit puuvilla ja vehnä. Sirppi ja vasara ja punainen tähti ovat vaihtuneet Rub el Hizbin symboliin (۞) ja khumo-lintuun, joka symboloi iloa ja vapautta levittäen siipiään. Linnun takana olevassa maisemassa joet symboloivat Amudarja- ja Syrdarja-jokia.


title: Vladimir Voltškov

text: Vladimir Nikolajevitš Voltškov (, ; s. 7. huhtikuuta 1978 Minsk) on valkovenäläinen tennispelaaja. Hän ylsi semifinaaliin Wimbledonin tennisturnauksessa vuonna 2000. Hän on pelannut Davis Cupissa sekä olympialaisissa vuosina 2000, 2004 ja 2008.


title: Vladimir Voltškov

text: Voltškov aloitti tenniksen 7-vuotiaana isänsä opastuksella. Hän loi menestyksekkään junioriuran, johon mahtui muun muassa mestaruus Wimbledonissa vuonna 1996.


title: Emil Johansson (jääkäri)

text:
Emil Johannes Johansson (20. helmikuuta 1887 Parainen – 30. huhtikuuta 1966) oli suomalainen jääkärikapteeni.
Johanssonin vanhemmat olivat maanviljelijä Reinhold Johannes Johansson ja Selma Alma Klang. Hän kävi kansakoulun.


title: Emil Johansson (jääkäri)

text: Johansson työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 24. marraskuuta 1915. Ensimmäisestä komppaniasta hän pyrki kuitenkin vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäivä . Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa sekä Aa-joella.


title: Emil Johansson (jääkäri)

text: Johansson saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) luutnantiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin ensin patteriupseeriksi Jääkäritykistön 1. patteriin ja otti osaa Messukylän ja Tampereen taisteluihin. Tampereen valtauksen jälkeen hänet sijoitettiin tykistön uudelleen järjestelyn myötä juuri perustettuun Jääkäritykistöprikaatiin 1. ammuskolonnaan päälliköksi. Ammuskolonnan johtajana hän osallistui taisteluihin Viipurissa.


title: Emil Johansson (jääkäri)

text: Johansson palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, mistä tykistön uudelleenjärjestelyn yhteydessä hänet määrättiin patteriupseeriksi raskaaseen kenttähaupitsipatteristoon. Myöhemmin hän palveli Raskaan tykistörykmentin 2. patteriston 4. patterissa. Armeijasta hän erosi 13. kesäkuuta 1924 ja matkusti Kanadaan. Kanadasta hän palasi vuonna 1927 ja siirtyi työnjohtajaksi Paraisten Kalkkivuori oy:n palvelukseen Paraisille.


title: Emil Johansson (jääkäri)

text: Johansson osallistui talvisotaan Kenttätykistörykmentti 5:n 2. patteriston kuormastopäällikkönä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Vaasan suojeluskuntapiirin vartiokomppaniaan, josta hänet siirrettiin vuonna 1942 Kotijoukkojen henkilötäydennyskeskukseen, missä hän palveli sodan loppuun saakka. Sotien jälkeen hän palasi rauhanaikaiseen tehtäväänsä Paraisten Kalkkivuori Oy:n.


title: Nataša Zvereva

text: Natalja ”Nataša” Maratovna Zvereva (; s. 16. huhtikuuta 1971 Minsk) on entinen valkovenäläinen tennispelaaja. Hän voitti urallaan 80 WTA-nelinpeliturnausta ja neljästi kaksinpeliturnauksen.


title: Nataša Zvereva

text: Zvereva eteni Ranskan avoimissa 1988 naisten kaksinpelin loppuotteluun mutta hävisi Steffi Grafille. Wimbledonissa hän voitti vuonna 1998 muun muassa Steffi Grafin ja Monica Selesin ja eteni välieriin, joissa hän hävisi Nathalie Tauziatille. Naisten nelinpelin voittajapariin hän kuului Grand Slam -turnauksissa uransa aikana peräti 18 kertaa. Useimmiten, kaikkiaan 14 kertaa, hänen parinaan oli Gigi Fernández. Kahdesti hän voitti Larisa Neilandin, kerran Pam Shriverin ja kerran Martina Hingisin parina. Sekanelinpelin voittajapariin Zvereva kuului Australian avoimissa 1990 (parina Jim Pugh) ja 1995 (parina Rick Leach).


title: Nataša Zvereva

text: Zvereva kilpaili useissa olympialaisissa ja sai kerran (Barcelonassa 1992) olympiapronssia. Hän pelasi lisäksi Fed Cupissa.


title: Opel Signum

text: Opel Signum on Opelin vuosina 2003–2008 valmistama ylellinen viisiovinen hatchback, joka perustuu Opel Vectran farmarimallin alustalle. Isossa-Britanniassa mallia myytiin Vauxhall-merkkisenä. Signum suunniteltiin korvaamaan Omega Opel-malliston lippulaivana. Auton akseliväli on 13 senttimetriä Vectraa pidempi, mikä mahdollistaa suuret takaistuintilat. Reunimmaisia takaistuimia voi liikutella erikseen, ja niiden selkänojia kallistaa 30 astetta. Alustaa on säädetty Vectraa urheilullisemmaksi. Tavaratilaa on 365 litraa takaistuinten ollessa takimmaisessa asennossa. Vertailun vuoksi Vectrassa tavaratila on 500-litrainen.


title: Opel Signum

text: Signum ei menestynyt Suomessa korkean hintansa vuoksi, ja se poistui tuontiohjelmasta vuonna 2005. Saksan markkinoilla menestys sen sijaan oli kohtalaisen hyvä. Vectra ja Signum korvattiin täysin uudella Opel Insignialla vuonna 2008.


title: Opel Signum

text: Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Signum sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.


title: Opel Signum

text: Suomessa bensiinimoottoreina olivat suorasuihkutteinen vapaasti hengittävä 2,2-litrainen (155 hv), 2,0-litrainen (175 hv) turboahdettu sekä tehokkaimpana 3,2 V6 (211 hv). Dieseleinä tarjottiin 2,2 DTI:tä (125 hv) ja 3,0 V6 CDTI:tä (177 hv). Muilla markkinoilla oli vaihtoehtoja aina 1,9 CDTI:stä (100 hv) 2,8 V6 Turboon (250 hv).


title: Opel Signum

text: Varustetasoja oli neljä: Comfort, Sport, Elegance ja Cosmo.


title: Opel Signum

text: Signum koki kasvojenkohotuksen vuonna 2005, samaan aikaan kuin rinnakkaismallinsa Vectra. Uudistuksessa autot saivat uudet ajovalot ja puskurit sekä leveämmän etusäleikön. Myös moottorivalikoima koki muutoksia.


title: Ammoniumfluoridi

text: Ammoniumfluoridi (NHF) on fluoridiyhdiste, jota saadaan neutraloimalla ammoniakkia fluorivetyhapolla Se liukenee hyvin veteen hieman happamaksi liuokseksi, mutta hajaantuu kumassa vedessä.


title: Ammoniumfluoridi

text: Ammoniumfluoridia käytetään lasin etsaukseen, antiseptisenä aineena, puun säilömiseen ja tekstiilien värjäyksen apuaineena ja lasin syövytyksessä.


title: Liposomi

text: Liposomi on rasvamaisista lipidimolekyyleistä koostuva kupla, jonka pinnalla on kaksi lipidimolekyylikerrosta. Yleensä liposomi kelluu veden sisässä. Lipideissä on yleensä vesihakuinen eli hydrofiilinen ja vesipakoinen eli hydrofobinen pää. Näin vedessä kelluva liposomi säilyttää muotonsa. Monet elämän synnyn tutkijat ajattelevat liposomien edeltäneen soluja ja esisoluja. Liposomeja voidaan käyttää lääkkeiden kuljetuksessa ihmisruumiiseen immuunijärjestelmien ohi.


title: Liposomi

text: Polymersomit ovat liposomeja isompia kuplia, joita tehdään keinotekoisista lipideistä.


title: Liposomi

text: Niin sanottu lipidimaailma-teoria olettaa elämän saaneen alkunsa liposeomeista, jotka jakautuvat ja joissa tapahtuu kemiallisia reaktioita. Lipidimaailma-teorian kannattajien mukaan liposmit voivat suotuisissa oloissa kehittyä esisoluiksi.


title: Liposomi

text: Liposomin perusraaka-aine on glyserofosfolipidi, etenkin fosfatidyylikoliini.


title: Liposomi

text: Liposomiin vaikuttaa neljä päävuorovaikutusta, joissa keskeisessä osassa ovat vesimolekyylit ja hiilet:Näin liposomi säilyttää muotonsa ja pysyy kasassa.


title: Karl Johansson (jääkäri)

text: Karl Albinus Johansson (19. heinäkuuta 1896 Helsinki – 20. huhtikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat talonomistaja Karl Otto Johansson ja Johanna Kristina Grandell. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1933 Lempi Elvira Lehtosen kanssa.


title: Karl Johansson (jääkäri)

text: Johansson kävi kansakoulun ja alue- ja paikallispäällikkökurssit Vaasassa vuonna 1920.


title: Karl Johansson (jääkäri)

text:
Johansson työskenteli parturina Vaasassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin 22. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon ja laskettiin siviilitöihin.
Johansson palasi Suomeen sisällissodan jälkeen 19. joulukuuta 1918 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin Kaskisten alueen ja Vaasan suojeluskuntapiirin 2. pataljoonan päälliköksi 1. tammikuuta 1919 alkaen. Tehtävässä hän toimi 1. maaliskuuta 1920 saakka, jonka jälkeen ryhtyi parturiksi ja työskenteli omistamissaan parturiliikkeissä Helsingissä, Vaasassa ja Kokkolassa.


title: Karl Johansson (jääkäri)

text: Johansson osallistui talvisotaan komppanianvääpelinä ja joukkueenjohtajana Jalkaväenkoulutuskeskus 7:ssä. Jatkosotaan hän osallistui taasen toimistoupseerina Vaasan suojeluskunnassa, mistä hänet siirrettiin vuonna 1941 samanlaiseen tehtävään Kokkolan suojeluskuntapiiriin. Myöhemmin hänet siirrettiin Ilmasuojelukomppanian päälliköksi Kokkolaan. Vuoden 1942 jälkeen hän toimi suurtalkoiden toiminnanjohtajana Pohjanmaalla aina vuoteen 1946 saakka, jonka jälkeen hän hoiti ruotsinkielisten rintamamiesten maanhankinta-asioita Pohjanmaalla.


title: Karl Johansson (jääkäri)

text: Johansson toimi Kaskö Tidningin aputoimittaja vuosina 1948–1949, jonka jälkeen siirtyi piiritarkastajaksi Vakuutusyhtiö Auraan, kunnes vuonna 1951 siirtyi samanlaisiin tehtäviin Fennia-Patriaan. Fennia-Patriaa hän palveli vuoteen 1961 saakka, jolloin siirtyi raatimieheksi Kaskisten raastuvanoikeuteen ja maistraattiin ja toimi päätyökseen Helsingin Osakepankin Kaskisten konttorin johtajana vuoteen 1964 saakka.


title: Karl Johansson (jääkäri)

text: Johansson kuoli vuonna 1992 ja hänet haudattiin Kaartin hautausmaalle Helsingin Hietaniemeen. Hänen jälkeensä jääkäreitä oli elossa enää kaksi, kenraali Väinö Valve (k. 1995) ja komentaja Kauko Ikonen (k. 1993).


title: Karl Johansson (jääkäri)

text: Johansson toimi Jääkäriliiton Kokkolan ala-osaston puheenjohtajana vuosina 1938–1947 ja Kaskisten VPK:n päällikkönä vuosina 194–1953 sekä Kaskisten talonomistajayhdistys ry:n puheenjohtajana vuosina 1948–1953. Kaskisten vuokralautakannan puheenjohtajana hän toimi vuosina 1951–1953 ja Kaskisten kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1951–1956 sekä Puheenjohtajana holhouslautakunnassa vuosina 1958–1961 ja puistolautakunnassa vuosina 1958–1969 sekä väestönsuojelulautakunnassa vuosina 1958–1969. Kaskisten seurakunnan kirkkovaltuuston jäsenenä hän toimi vuosina 1959–1961 ja kirkkohallintokunnan puheenjohtajana vuosina 1961–1966 sekä kirkkorakennustoimikunnan puheenjohtajana vuosina 1963–1967. Valtion asiamiehenä Kaskisten verotuslautakunnassa hän toimi vuosina 1961–1969. Pietarsaaren Reserviupseerikerho ry:n kunniajäseneksi hänet nimettiin vuodesta 1958 alkaen.


title: Esisolu

text: Esisolu on tutkijoiden kuvittelema solua muistuttava varhainen rakenne, josta elävät solut kehittyivät. Esisolut eivät kyenneet tuottamaan monia tarvitsemia ravinteitaan itse. Vuoden 2009 alkuun mennessä ei ole onnistuttu tuottamaan toimivaa esisolua, jossa tapahtuisi suuri joukko elämän vaatimia kemiallisia reaktioita ja muita tapahtumia.


title: Esisolu

text: Esisolujen uskotaan evoluutioteoriassa edeltäneen bakteerien ja arkkien tyyppisiä varhaisia prokaryootteja. Esisolun uskotaan olleen pisara, jossa oli nukleiinihappoja, proteiineja, lipidejä ja muita vastaavia elämälle välttämättömiä molekyylejä. Silloin se olisi muistuttanut suurta liposomia. Esisolujen uskotaan kehittyneen kemiallisen evoluution kautta varhaisiksi tumattomiksi eli prokaryooteiksi.


title: Esisolu

text: Lokeroituminen oli tärkeä osa elämän syntyä. Kalvot tuottavat suljettuja lokeroita, jotka ovat eristettyjä ympäristöstä ja mahdollistavat siten soluissa olevat toiminnallisesti erikoistuneet vesipohjaiset tilat. Koska lipidikaksoiskerros on läpäisemätön suurimmalle osalle veteen liukenevista (hydrofiilisistä) molekyyleistä, solulla on oltava mekanismeja, jotka ovat vastuussa ravintoainemolekyylien sisäänkuljetuksesta ja jätteiden uloskuljetuksesta solukalvon läpi. On erittäin haastavaa rakentaa esisoluja molekyylien kokoonpanoista. Merkittävä osa tätä haasteellisuutta on solujen sisäisille toiminnoille (kuten solukalvokuljetukselle ja itsereplikaatiolle) olennaisten, vesikkeleitä koskevien dynaamiikkojen saavuttaminen amfifiilisiä molekyylejä käyttäen. Orgaanisten yhdisteiden väliset lukuisat kemialliset reaktiot tuottivat elämään tarvittavat rakennusosat maapallon alkuaikoina. Näistä rakennusosista amfifiiliset molekyylit ovat voineet olla suurin ratkaisutekijä molekyylikokoonpanoista solulliseen elämään tapahtuneessa evoluutiossa. Askel vesikkelistä esisoluun voisi olla itsereplikoituvien vesikkelien kehittyminen, joissa on mukana metabolinen järjestelmä.


title: Esisolu

text: Itsestään kootut vesikkelit ovat esisolujen keskeisiä komponentteja. Termodynamiikan toinen pääsääntö vaatii, että universumi etenee kohti suurempaa epäjärjestystä (tai entropiaa), mutta elämä on erityinen sen suuren järjestelmällisyyden takia. Tämän takia on oltava raja erottamaan elämään tarvittavat prosessit muusta, ei elävästä ympäristöstä. Solukalvo on ainoa solurakenne, joka löytyy kaikista mapallolla elävien organismien kaikista soluista.


title: Esisolu

text: Tutkijat Irene A. Chen, Jack W. Szostak (Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto 2009) ynnä muut osoittivat, että esisolujen yksinkertaiset fysiokemialliset ominaisuudet voivat saada aikaan keskeisiä solukäyttäytymisiä, mukaan lukien Darvinistisen kilpailun ja energianvarastoinnin alkeellisia muotoja. Tämänkaltaiset yhteistyövuorovaikutukset kalvon ja sen ympäröimän sisällön välillä voisivat suuresti yksinkertaistaa itsereplikoituvista molekyyleistä aitoihin soluihin siirtymistä. Lisäksi, kalvomolekyyleihin kohdistuva kilpailu olisi suosinut vakaita kalvoja, viitaten ristiin linkitettyjen rasvahappojen ja jopa nykypäivän fosfolipidien evoluutiota tukevaan selektiiviseen etuun. Tämä mikrolokeroituminen mahdollisti kalvonsisäisen aineenvaihdunnan, pienten molekyylien vaihdon ja suurten aineiden läpikulkemisen eston. Lokeroitumisen suurimmat edut olivat sisällön kasvava liukoisuus ja kemiallisen gradientin avulla tuotettu energia. Solut varastoivat tämän energian hiilihydraattien (kuten sokereiden), lipidien ja proteiinien kaltaisiin molekyyleihin, jotka happeen yhdistettyinä luovuttavat energiaa soluhengityksen aikana.


title: Esisolu

text: Kun fosfolipidit asetetaan veteen, molekyylit järjestäytyvät itsestään niin, että hännät ovat suojassa vedeltä, tuottaen kaksoiskalvon, vesikkelin ja misellin kaltaisia kalvorakenteita. Moderneissa soluissa, vesikkelit toimivat osana aineenvaihduntaa, kuljetusta, kelluvuuden säätelyä ja entsyymien varastointia. Ne voivat myös toimia luonnollisina reaktiokammioina. Vetisessä liuoksessa oleva tyypillinen vesikkeli tai miselli tuottaa rakenteen, jossa hydrofiilinen "pää" on yhteydessä ympäröivään liuottimeen ja yksittäinen hydrofobinen häntä on eristettynä misellin keskuksessa. Tämä vaihe johtuu siitä, että yksihäntäisten lipidien käyttäytymiseen kuuluu kaksoiskalvoksi pakkautuminen. Vaikka luonnossa esiintyvät itsestään muodostuvat, lipideistä koostuvat "yksöiskalvot" muistuttavat niitä alkeellisia vesikkeleitä, jotka olisivat voineet olla olemassa evoluution alkuvaiheessa, ne eivät kuitenkaan ole yhtä kehittyneitä kuin nykypäivän organismeista löytyvät "kaksoiskalvot".


title: Esisolu

text: Aikaiset kalvot olisivat kuitenkin voineet muodostua fosfolipidien sijaan rasvahapoista, jotka olisivat voineet muodostaa kalvoja helpommin prebioottisessa ympäristössä. Rasvahappoja on syntetisoitu laboratorioissa usean prebiootisen ympäristön olosuhteissa ja niitä on löytynyt meteoriiteista, viitaten niiden luonnolliseen synteesiin luonnossa.


title: Esisolu

text: Oleiinihapoista koostuvat vesikkelit ovat oiva malli sille, millaiset kalvolliset esisolut olisivat voineet olla prebioottisen ajanjakson aikana.


title: Esisolu

text: Seitsemästä tai vähemmästä aminohaposta koostuvat lyhyet, positiivisesti varautuneet, hydrofobiset peptidit voivat liittää RNA-molekyylejä vesikkelin kalvolle (yksinkertaiselle solukalvolle) sähköstaattisten vuorovaikutusten avulla.


title: Esisolu

text: Jotkut olettavat, että varhaista esisolua olisi ohjannut RNA, ja silloin varhaisimmissa esisoluissa olisi ollut RNA:n jakautumista tuottavia replikaasi- ja valkuaiaainesynteesiä ohjaavia ribotsyymimolekyylejä. Varhaisten hyvin pienten "lipidipussien" uskotaan jakautuneen itsestään, kun kasvoivat riittävän isoksi. Esisolu on saattanut muistuttaa koronavirusta, jossa on lipidikerroksessa valkuaismolekyylejä, ja keskellä RNA. Koronaviruksessa on glykoproteiineja ja fosfoproteiineja pallomaisena muodostumana.


title: Esisolu

text: Itseorganisoituvien järjestelmien tutkija Steen Rasmussen on tuottanut Los Alamosin yliopistossa pienen lipidipussin, jossa on valoa vastaanottava molekyyli, ja entsyyminä toimiva PNA-molekyyli. Tämä miljoona kertaa bakteeria pienempi "esisolu" osaa vain yhden toiminnon, valmistaa valoenergian avulla valmiista osasista omaa kalvoaan. Se ei ole elävä muun muassa sen takia, ettei se kykene lisääntymään.


title: Esisolu

text: Esisoluihin kohdistuva tutkimus on tuottanut kiistanalaisuutta ja eriäviä mielipiteitä, mukaan lukien "tekoelämä" -termin epämääräisen määritelmän arvostelijoita. Painavimpana eettisenä huolenaiheena pidetään elämän perusyksikön luomista, vaikka laajimmalle levinnyt huoli on esisolujen hallitsemattoman replikoinnin tuottama mahdollinen uhka ihmisten ja ympäristön terveydelle.


title: Otto Johansson

text: Otto Mauritz Johansson (18. syyskuuta 1891 Helsinki – 24. joulukuuta 1954) oli suomalainen jääkärivänrikki ja toimitusjohtaja. Hänen vanhempansa olivat kauppias Frans Elias Johansson ja Beata Elisabet Wägar. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Elisabet Rosalie von Vangerowin kanssa, josta hän erosi vuonna 1922 ja avioitui uudelleen vuonna 1930 Ellen Irene Eklöfin kanssa.


title: Otto Johansson

text:
Johansson kävi kansakoulun ja kauppaopiston Hampurissa vuosina 1910–1911.
Johansson työskenteli liikemiehenä Hampurissa ennen liittymistään yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 26. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 11. marraskuuta 1915 alkaen pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 7. maaliskuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin 17. huhtikuuta 1917 sairauden takia toistaiseksi lomalle. Häntä hoidettiin marraskuusta 1917 helmikuulle 1918 keuhkotaudin takia eri parantoloissa Saksassa ja hänet vapautettiin lopullisesti sotapalveluksesta 13. helmikuuta 1918.


title: Otto Johansson

text: Jääkäripataljoonasta eronsa jälkeen hän toimi liikemiehenä Hampurissa vuosina 1918–1929, jolloin perusti agentuuriliikkeensä Helsinkiin. Omien liiketoimiensa ohella hän toimi vuodesta 1935 alkaen Oy. WEF ab:n toimitusjohtajana.


title: Otto Johansson

text: Johansson osallistui talvisotaan Elintarvikevarikko 2:n Vaasan osaston apulaispäällikkönä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Päämajan intendenttiosastolle ja toimi vuodesta 1941 alkaen myös Päämajan asettamana yhdysupseerina saksalaisen joukko-osaston esikunnassa Hangossa aina sodan päättymiseen saakka. Sotien jälkeen hän toimi Motti Oy:n toimitusjohtajana Helsingissä. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaahan.


title: Inkereen lasitehdas

text: Inkereen lasitehdas toimi Perttelissä silloisessa Uskelassa, nykyisessä Salossa Varsinais-Suomessa vuosina 1794–1865. Tehtaan perustamisessa Perttelin Inkereen veroratsutilalle oli aloitteentekijänä maanmittaustirehtööri Johan Magnus Gottskalk, joka kuitenkin luopui tehtaasta jo vuonna 1799. Hänen jälkeensä tehtaan omistajana oli Abraham Hedström. Vuonna 1831 tehtaan omistajaksi tuli Magnus Leonard Alftan, joka pian hankki omistukseensa myös Johannislundin lasitehtaan naapuripitäjästä Kiikalasta. Tämän jälkeen Inkere ja Johannislund toimivat kiinteässä yhteistyössä 33 vuotta, kunnes kannattamattomaksi käynyt ja polttoainepulasta kärsinyt Inkereen lasitehdas vuonna 1865 luovutettiin konkurssiin ja tehtaan toiminta päättyi. Tuotteina tehtaassa olivat pullot ja ikkunalasi.


title: Caroline Dale Snedeker

text: Caroline Dale-Snedeker (1871−1956) oli yhdysvaltalainen nuortenkirjailija. Useimmat hänen romaaneistaan sijoittuvat antiikin Kreikkaan.


title: Caroline Dale Snedeker

text: Dale-Snedekerin tunnetuin historiallinen romaani on "Spartalainen". Romaanin päähenkilö on Aristodemus, spartalainen sotilas, joka lähetetään Thermopylain taisteluun. Hän selviää taistelusta elävänä yhtenä harvoista spartalaisista. Romaani toisaalta on uskollinen historiankirjoitukselle mutta toisaalta lisää Aristodemuksen elämäkertaan tietoja, joista ei voi olla varma.


title: Claude Henry Baxter Grant

text: Claude Henry Baxter Grant (1878 Lontoo–9. tammikuuta 1958) oli brittiläinen kapteeni ja lintutieteilijä.


title: Claude Henry Baxter Grant

text: Grant kouluttautui kenttäbiologiksi Lontoon yliopistossa ja aloitti uransa taksonomina Natural History Museumissa. Vuonna 1899 hän liittyi armeijaan toisen buurisodan aikana, ja keräsi lintuja ja nisäkkäitä museon toimeksiannosta. Hän matkusti laajalti Etelä- ja Itä-Afrikassa sekä myös Etelä-Amerikassa, ja osallistui British Ornithologists' Unionin (BOU) retkelle Hollannin Uuteen Guineaan (Irian Jaya) 1910.


title: Claude Henry Baxter Grant

text: Grant palveli itäisessä Afrikassa ensimmäisessä maailmansodassa 1914-1918, ja palasi sinne sodan jälkeen siirtomaaviranomaisena. Hän palasi Englantiin 1932 ja työskenteli kuolemaansa saakka Natural History Museumin afrikkalaisten lintujen kokoelmien parissa.


title: Claude Henry Baxter Grant

text: Grant toimitti "Bulletin of the British Ornithologists' Club"-julkaisua (1935-1940 ja 1947-1952) ja BOU:n julkaisua Ibis (1941-1947).


title: Claude Henry Baxter Grant

text: Grant nimesi joitakin lintulajeja, kuten ruohikkokiurun, sekä yhdessä Cyril Winthrop Mackworth-Praedin kanssa, muun muassa malawinrusorinnan ("Sheppardia lowei") ja papyrushempon ("Serinus koliensis ").


title: Feeliks Jokipii

text: Feeliks Jokipii (20. maaliskuuta 1893 Jalasjärvi – 13. marraskuuta 1963) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Sameli Jokipii ja Katri Riihimaa. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1927 Rakel Kristiina Maneliuksen kanssa.


title: Feeliks Jokipii

text: Jokipii kävi kansakoulun, sitten Ilmajoen kansanopiston vuonna 1913 sekä Etelä-Pohjanmaan kotiteollisuusyhdistyksen yksivuotisen käsityökoulun vuonna 1914. Hän suoritti Reserviupseerikoulun vuonna 1926 ja Taistelukoulun kanta-aliupseerikurssin vuonna 1933.


title: Feeliks Jokipii

text: Jokipii liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 25. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella, jonka jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan 23. syyskuuta 1917.


title: Feeliks Jokipii

text: Jokipii saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueen varajohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa.


title: Feeliks Jokipii

text: Sisällissodan jälkeen Jokipii määrättiin armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän palveli koulutusaliupseerina, komppanianvääpelinä ja joukkueenjohtajana eri komppanioissa ja aliupseerikoulussa. Armeijasta hän erosi 1. lokakuuta 1920 ja matkusti Pohjois-Amerikan Yhdysvaltoihin, missä hän toimi kaivos- ja sahateollisuuden parissa. Takaisin Suomeen hän palasi keväällä 1925 ja astui Suomen armeijan palvelukseen 1. elokuuta 1925 ja hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän toimi koulutusaliupseerina, komppanianvääpelinä sekä asevaraston hoitajana.


title: Feeliks Jokipii

text: Jokipii osallistui talvisotaan aluksi komppanianvääpelinä Jalkaväkirykmentti 12:sta 3. konekiväärikomppaniassa ja myöhemmin asemestarina ja ampuma- ja tarvikevarastokomppanianpäällikkönä osallistuen taisteluihin Länsi-Kannaksella ja Viipurinlahdella. Välirauhan aikana hän toimi edelleen edellä mainitussa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin myöhemmin komppanian varapäälliköksi 4. Prikaatin 2. pataljoonaan. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin 29. Ampumatarvikevarastokomppanian päälliköksi ja osallistui sotatoimiin Viipurinlahdella, Länsi-Kannaksella, Paateneessa, Karjalan Maaselässä, Suurlahdessa, Krivillä ja Kuuttilahdessa. Vuonna 1942 hänet siirrettiin Helsingin suojeluskuntapiiriin, missä hän toimi Ilmasuojelupiiritarkastajana vuoteen 1943 saakka, jolloin hänet siirrettiin väestösuojien tarkastajaksi ollen samalla 174. Ilmasuojelukomppanian päällikkönä aina sodan loppuun saakka. Sodan loputtua hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi tarkastajaksi Helsingin kaupungin huoneenvuokralautakuntaan, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1957. Hänet on haudattiin Kaartin hautausmaalle Helsinkiin.


title: Dieter Schwarz

text: Dieter Schwarz (s. 24. syyskuuta 1939, Heilbronn, Saksa) on saksalainen yrittäjä, joka omistaa Schwarz Groupin, johon kuuluvat vuosittain yli 100 miljardin dollarin yhteisliikevaihdon tekevät Lidl- ja Kaufland-vähittäiskauppaketjut. Hän on omistustensa kautta miljardööri ja Saksan rikkaimpia ihmisiä. Maaliskuussa 2018 hänen omistustensa arvoksi määritettiin noin 20,9 miljardia dollaria.


title: Dieter Schwarz

text: Ylioppilaaksi valmistuttuaan Dieter Schwarz alkoi toimia yhtiökumppanina isänsä Josef Schwarzin vuonna 1930 perustamassa "Lidl & Schwarz KG" -yrityksessä. Vuonna 1968 hän avasi ensimmäisen supermarketinsa, "Handelshofin". Ensimmäisen Lidl-nimellä toimivan laatikkomyymälänsä hän avasi vuonna 1973 Ludwigshafeniin. Vuonna 1977 Schwarz osti yrityksen kokonaan omiin nimiinsä. Theo Albrechtin kuoleman jälkeen kesäkuussa 2014 Schwarz on ollut Saksan rikkaimpia yksityishenkilöitä.


title: Dieter Schwarz

text:
Dieter Schwarzin omaisuuden arvioitiin vuonna 2008 olevan 11 miljardia euroa.
Schwarz on naimisissa, ja hänellä on kaksi täysi-ikäistä tytärtä. Hän välttelee julkisuutta ja kieltäytyy tiukasti kaikista haastatteluista, ja hänestä on olemassa vain muutamia valokuvia.


title: Sakichi Toyoda

text: Sakichi Toyoda (Toyoda Sakichi, 14. helmikuuta 1867 – 30. lokakuuta 1930) oli japanilainen keksijä. Hän syntyi Kosaissa, Shizuokassa. Hän oli köyhän puusepän poika. Toyodaa on pidetty "japanilaisten keksijöiden kuninkaana". Häntä on usein kutsuttu myös japanilaisen teollisuuden mullistajana. Hän on myös Toyota Industries -yhtiön perustaja.


title: Sakichi Toyoda

text: Toyoda keksi monia ompelulaitteita. Hänen kuuluisin keksintönsä oli automaattinen kangaspuu, jonka hän toteutti Jidokan periaatteella (itsehallinnallinen automatisointi). Jidokan periaatteesta, joka tarkoittaa, että kone pysäyttää itsensä, kun ongelmia esiintyy, tuli myöhemmin osa Toyotan tuotantomenetelmiä.


title: Sakichi Toyoda

text: Toyota esitteli viiden miksen kysymyksen: ”Kun ongelmia esiintyy, kysy 'miksi' viisi kertaa yrittääksesi löytää ongelman lähteen, sitten laita paikalleen jotakin, mikä estää ongelmaa tapahtumasta.” Tämä käsite on käytössä tänäänkin osana ongelman ratkaisun menetelmää, parantaa laatua ja alentaa kuluja.


title: Sakichi Toyoda

text: Sakichi Toyodalla oli kaksi lasta: poika Kiichiro Toyoda (1895–1952), Toyota Motor Corporationin perustaja ja tytär Aiko Toyoda. Sakichilla oli kaksi nuorempaa veljeä, Sasuke Toyoda ja Heikichi Toyoda (Eiji Toyodan isä).


title: Heikki Riihijärvi

text: Heikki Riihijärvi voi viitata seuraaviin henkilöihin:


title: M/S Prince

text: M/S Prince viittaa muun muassa seuraaviin laivoihin:


title: M/S Prince

text: Edellä mainitut laivat saivat nimen M/S Prince siirtomatkan ajaksi intialaiselle romuttamolle.


title: Patu digua

text: Patu digua on kandidaatti pienimmäksi tunnetuksi hämähäkkilajiksi. Se esiintyy ainoastaan Kolumbiassa.


title: Patu digua

text: Lajin koiras on pienikokoisin toistaiseksi tunnettu hämähäkki. Se on täysikasvuisena vain 0,37 millimetrin pituinen mikä on reilu puolet kookkaimman tunnetun bakteerilajin ("Thiomargarita namibiensis") koosta. Naaraspuolista "P. digua" -yksilöä ei kuitenkaan ole toistaiseksi löydetty – tai tunnistettu sellaiseksi. Koska hämähäkkinaaraat saattavat olla huomattavastikin koiraita kookkaampia, kysymys siitä onko "P. digua" pienikokoisin laji, on toistaiseksi avoin.


title: PNA

text: PNA (engl. "Peptide nucleic acid", suom peptidinukleiinihappo) on keinotekoinen nukleiinihappo, jollaista ei esiinny luonnossa elävissä soluissa. Se muistuttaa DNA:ta ja RNA:ta, mutta siinä ei ole fosforihappoa ja sokereita, vaan sen runkona on N-(2-aminoetyyli)-glysiini. Rungon osaset kytkeytyvät peptidisidoksilla, ja runkoon voi liittyä myös emäksiä.


title: Kiichiro Toyoda

text: Kiichiro Toyoda (11. kesäkuuta 1894 – 27. maaliskuuta 1952) oli japanilainen yritysjohtaja ja Toyoda Loom Worksin perustajan Sakichi Toyodan poika. Isänsä kuoleman jälkeen Kiichiro Toyoda päätti vaihtaa Toyoda Loom Worksin toimialan tekstiiliteollisuudesta autonvalmistukseen. Päätöstä pidettiin aikoinaan hyvin riskialttiina.


title: Kiichiro Toyoda

text: Kiichiro Toyoda irtisanoutui yrityksen johdosta vuonna 1948 kannattavuuden laskun ja huonon myynnin takia. Vuonna 1957 hänen serkustaan Eiji Toyodasta tuli Toyota Motor Corporationin johtaja. Eiji Toyodan johdolla Toyota Motor Corporationista tuli yksi maailman johtavista autonvalmistajista. Eiji Toyoda myös aloitti suositun luksusautomerkin Lexuksen valmistamisen.


title: Heikki Riihijärvi (jääkiekkoilija)

text: Heikki Riihijärvi (s. 4. kesäkuuta 1966 Salla) on entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Riihijärvi oli puolustaja. Riihijärvi on edustanut pääsarjatasolla SM-liigassa Turun palloseuraa, Oulun Kärppiä ja Helsingin Jokereita. Heikki Riihijärvi on voittanut kaksi Suomen mestaruutta Jokereiden riveissä vuosina 1992 ja 1994. Riihijärvi on pelannut myös Ranskan liigaa.


title: Heikki Riihijärvi (jääkiekkoilija)

text: Heikki Riihijärven veli Juha Riihijärvi on myös jääkiekkoilija.


title: Aquincum

text: Aquincum oli roomalainen sotilaslinnoitus (castra) ja kaupunki, joka sijaitsi nykyisen Budapestin III piirissä Óbudassa. Alueella oli päälinnoituksen lisäksi alkuaan erilliset sotilas- ja siviilikaupungit, jotka myöhemmin sulautuivat yhteen, sekä useita pienempiä linnakkeita. Siellä oli myös kaksi amfiteatteria ja akvedukti. Aquincum oli tärkeä osa Tonavaa pitkin kulkenutta limestä eli Rooman rajan puolustusjärjestelmää, ja se oli vuodesta 106 myös Ala-Pannonian provinssin pääkaupunki. Aquincum joutui usein barbaarien hyökkäysten kohteeksi, ja lopulta hunnit valloittivat Aquincumin vuonna 409, minkä jälkeen se autioitui.


title: Aquincum

text: Aquincumin rauniot löydettiin uudestaan 1700-luvun lopulla, ja nykyään entisen siviilikaupungin raunioiden keskellä toimii Aquincumin museo. Entistettyjä raunioita on nähtävillä muuallakin Budapestin kaupungin alueella.


title: Aquincum

text: Ennen roomalaisten tuloa nykyisen Budapestin seudulla asui kelttiläisiä eraviskeja, joiden linnoitus ja tärkein asumus (oppidum) Ak-inko () sijaitsi Gellértinvuorella. Vuoren juurella oli tärkeä Tonavan ylityspaikka, missä joki oli kapeimmillaan ja kauppareitit yhdistyivät. Kauppiaat ja käsityöläiset asuivat Tonavan yli kulkevan lautan lähistöllä, nykyään Tabániksi kutsutulla alueella.


title: Aquincum

text: Tonava vakiintui Rooman valtakunnan rajaksi vuoteen 11 eaa. mennessä, ja Tonavan länsipuolelle perustettiin Pannonian provinssi vuonna 9 jaa.. Vuosien 41–54 tienoilla Ak-inkon lähelle sijoitettiin 500 miehen ratsuväkijoukko ja myöhemmin auxilia-joukkoja. Vuoteen 89 mennessä alueelle perustettiin linnoitus, jossa oli 6 000 miehen vahvuinen legioona. Arkeologisia löytöjä varhaisesta sotilasleiristä, kuten auxiliajoukkojen hautakiviä, tunnetaan ensimmäisen vuosisadan puolivälistä lähtien.


title: Aquincum

text: Roomalaiset eivät yleensä kehittäneet valtaamiensa alueiden vanhoja asutuskeskuksia, vaan perustivat kokonaan uusia kaupunkeja saman mallin mukaan kuin muuallakin imperiumissa. Ak-inkossakaan he eivät asettuneet Gellértinvuorelle tai Tabániin vaan vähän pohjoisemmas, nykyisen Óbudan alueelle. Vuoden 100 tienoilla linnoituksen pohjoispuolelle syntyi siviilikaupunki, joka sai nimekseen Aquincum. Kaupungin oletetaan saaneen nimensä aiemman kelttiläisen asutuksen mukaan. Daakian sotien loputtua vuonna 106 Aquincumiin sijoitettiin Legio II Adiutrix, joka palveli siellä vuosisatoja, vaikka osa legioonasta olikin välillä taistelemassa imperiumin eri alueilla.


title: Aquincum

text: Poliittisista syistä roomalaiset siirsivät eraviskit entisiltä asuinalueeltaan nykyisen Óbudan alueelle ja Albertfalvaan ensimmäisen vuosisadan alkupuolella. Roomalaisten oli siten helpompi hallita heitä ja varmistaa linnoituksen huolto. Eraviskit pysyivät myöhemminkin roomalaisen siviilikaupungin alaisina, vaikka suora sotilaallinen kontrolli loppuikin Flaviuksen dynastian (69–96) aikana. Hallinnollisesti eraviskien asuinalue muodosti oman yksikkönsä "Civitas Eraviscorum", joka mainitaan vielä kolmannellakin vuosisadalla. Eraviskien ja Rooman kansalaisten väliset lainsäädännölliset ja hallinnolliset erot olivat kuitenkin todennäköisesti menettäneet merkityksensä viimeistään Caracallan aikana.


title: Aquincum

text:
Aquincumista tuli Ala-Pannonian provinssin pääkaupunki vuonna 106, kun keisari Trajanus jakoi Pannonian kahteen osaan, koska siellä olleiden legioonien määrä oli kasvanut liian suureksi. Ala-Pannoniasta tuli keisarillinen provinssi, jonka käskynhaltijalla eli legaatilla oli propreettorin arvo. Ensimmäinen käskynhaltija oli Hadrianus, josta tuli myöhemmin keisari (hallitsi vuosina 117−138). Hän oli myös aikanaan palvellut sotilasleirin varakomentajana.
Kaupunki kehittyi yhä nopeammin ensimmäisen ja toisen vuosisadan vaihteessa. Kun keisari Hadrianus vieraili Pannoniassa 124, hän nimitti siviilikaupungin "municipiumiksi". Marcus Aureliuksen aikana Ala-Pannonian käskynhaltijaksi nimitettiin propreettorin asemesta prokonsuli.


title: Aquincum

text: Vuonna 194 keisari Septimus Severus antoi sekä Aquincumille että Ylä-Pannonian pääkaupungille Carnuntumille (nykyisessä Itävallassa lähellä Bad Deutsch-Altenburgia) korkeamman kaupunginarvon "colonia". Hän osoitti siten kiitollisuuttaan Pannoniaan sijoitetuille legioonille, jotka olivat auttaneet hänet valtaistuimelle. 200-luvun alussa keisari Caracalla perusti sotilasleiri Brigetion Ala-Pannoniaan nykyisen Szőnyn paikalle, minkä jälkeen provinssissa oli yhtä paljon legioonia kuin Ylä-Pannoniassa. Samalla Ala-Pannonian sotilaallinen ja poliittinen painoarvo kasvoi. Tästä on osoituksena sekin, että Caracalla vieraili kaupungissa vuonna 214. Aquincumista tuli myös alueen taloudellinen keskus, ja sen asukasluku nousi. Kaupungissa asui lähinnä roomalaistuneita kelttejä sekä roomalaisia veteraaneja perheineen.


title: Aquincum

text: 200-luvun puolivälin jälkeen barbaarit hyökkäsivät toistuvasti Ala-Pannoniaan. Vandaalit hyökkäsivät Aquincumiin 270, ja seuraavana vuonna roomalaiset vetäytyivät Daakiasta. Diocletianuksen hallintouudistuksessa vuonna 294 Pannonia jaettiin neljään osaan, mistä lähtien Aquincum kuului "Valeria Pannonian" provinssiin.


title: Aquincum

text: 300-luvun alussa roomalaiset perustivat Contra Aquincumin tukikohdan Tonavan vasemmalle rannalle puolustautuakseen barbaarien hyökkäyksiä vastaan. Paikalle syntyi myöhemmin Pestin kaupunki. 300-luvulla Aquincumia linnoitettiin jälleen, mutta vuosisadan jälkipuoliskolla asukkaat alkoivat muuttaa rajakaupungista provinssin sisäosiin. Aquincumin sotilaallisesta merkityksestä kertoo, että 50-luvulta 300-luvun lopulle lähes jokainen keisari vieraili siellä. Vuonna 375 legioonalaiset huusivat vasta neljävuotiaan Valentinianus II:n keisariksi Aquincumissa.


title: Aquincum

text: 400-luvun alussa roomalaiset tyhjensivät kaupungin, ja roomalaisten valta Pannoniassa päättyi lopullisesti hunnien hyökkäyksiin. Attilan johtamat hunnit valloittivat Aquincumin vuonna 409 ja koko Pannonian 433.


title: Aquincum

text: Roomalaisajan jälkeen Aquincumia ei voida enää pitää kaupunkina, vaikka sen rakennuksia käyttivätkin myöhemmin alueelle tulleet langobardit, avaarit ja unkarilaiset. Aquincumin ja myöhemmän keskiaikaisen Óbudan kaupungin välillä ei ollut jatkuvuutta, sillä useat muuttoaallot tuhosivat antiikin kaupungin ja se jäi vähitellen unohduksiin. On todennäköistä, että Aquincumin jäännöksiä on käytetty rakennusmateriaalina Óbudassa.


title: Aquincum

text: Vaikka roomalaistyyppinen kaupunkihallinto ei säilynytkään Budapestin alueella, Rooman perintö on kiistämätön. Maahan tulleet unkarilaiset käyttivät hyväkseen roomalaisten rakennusten jäännöksiä, kun he asettuivat Aquincumin alueelle. On oletettu, että sotilaskaupungin amfiteatteria olisi käytetty unkarilaisten päällikön Kurszánin linnana. Amfiteatteri on yhdistetty myös Niebelungin laulussa mainittuun hunnien linnaan. 900-luvun jälkipuoliskolla ruhtinas Taksony asutti kauppiaita ja lauttamiehiä Tonavan vasemmalle rannalle, missä Contra Aquincumin jäännökset tarjosivat heille suojan. Kun paikalle rakennettiin 1000-luvulla kirkko, siinä käytettiin todennäköisesti vanhan linnoituksen kiviä. Samalla paikalla sijaitsee yhä Pestin Belvárosin seurakuntakirkko.


title: Aquincum

text: Myös roomalaisten rakentamat tiet säilyivät pitkään käyttökelpoisina, ja on jopa oletettu että ne olisivat tarjonneet vielä jonkinlaisen pohjan keskiaikaisen Unkarin liikenteelle. Esimerkiksi nykyinen Vörösvárikatu kulkee samaa linjaa kuin roomalainen tie, joka lähti linnoituksen itäisestä portista. Óbudan kaupunki noudattelee Aquincumin katuverkkoa, ja roomalaisten rakennukset määrittivät sen rajat. Ilmeisesti myös roomalaisaikana käyttöön otetut kristilliset jumalanpalveluspaikat jäivät ainakin osaksi käyttöön, sillä suurin osa alueen vallanneista germaaniheimoista oli areiolaisia kristittyjä, vaikka seurakuntaorganisaatio ei sellaisenaan säilynytkään.


title: Aquincum

text: Aquincumin jäännökset löydettiin 1700-luvun lopulla, ja ne herättivät pian paljon huomiota. Järjestelmälliset kaivaukset aloitettiin 1860-luvulla. Rauniot suojattiin hallinnollisella päätöksellä 1878, ja Aquincumin museo perustettiin siviilikaupungin alueelle 1894. Kaivaukset ja tutkimukset jatkuvat yhä.


title: Aquincum

text: Sotilaslinnoitus sijaitsi hieman nykyisen Árpádin sillan eteläpuolella. Sen perusti ilmeisesti Legio IIII Flavia Felix, joka siirrettiin Aquincumiin ensimmäisen Daakian sodan päätyttyä vuonna 89. Toisaalta samalta ajalta on merkkejä myös Legio II Adiutrixista, eikä olekaan mahdotonta, että alueella olisi ollut kahden legioonan joukkoja. Tonavan raja oli rauhaton, ja Aquincumin kohdalla oli paras paikka ylittää joki. Linnoitus rakennettiin paikkaan, missä luoteesta kaakkoon kulkeva laakso ylettyi joenrantaan. Laaksoa pitkin oli hyvä kulkuyhteys ylemmäs Tonavan varrelle. Kun II Adiutrix ja IIII Flavia Felix vietiin toiseen Daakian sotaan, niiden tilalle tuli Legio X Gemina. Se palveli Aquincumissa pitkään, sillä sen veteraanien tiedetään asuneen linnoituksen lähistöllä. Hadrianuksen hallitusajalta lähtien II Adiutrix sijoitettiin Aquincumiin vakituisesti, ja IIII Flavia Felix korvasi sen aina, kun se oli sotaretkellä.


title: Aquincum

text: Ensimmäinen legioonalaisleiri oli paaluvarustus, mutta kun markomannit olivat hyökänneet alueelle vuosina 166–180, vanhan leirin länsipuolelle rakennettiin uusi, kivinen linnoitus. Sen pinta-ala oli 570 kertaa 476 metriä, ja muurit olivat 1,4 metriä paksut. Linnoitus rakennettiin uudelleen useita kertoja. Huomattavimmat muutokset tehtiin 330-luvulla, kun linnoitusta laajennettiin ja vahvistettiin. Sivujen pituudeksi tuli 720 ja 300 metriä, ja muurit rakennettiin kaksi kertaa entistä paksummiksi.


title: Aquincum

text: Linnoitus oli roomalaiseen tapaan neliön muotoinen, ja sen jokaisella sivulla oli portti. Vastakkaisten porttien välillä kulkivat pääkadut, joiden risteyksessä oli komentajan asunto ja päämaja. Pääportti oli itäinen portti, "Porta praetoria", jossa oli kolme aukkoa: keskimmäinen hevosille ja kaksi muuta jalankulkijoille. Sen kahta puolta seisoivat kaksikerroksiset, kahdeksankulmaiset tornit. Eteläinen portti "Porta principalis dextra" on aikanaan korjattu ja rakennettu uudestaan monta kertaa. Portissa oli kaksi 3,5 metriä leveää sisäänkäyntiä, mutta toinen niistä muurattiin umpeen 300-luvun alussa.


title: Aquincum

text: Muurien ja vallihaudan ympäröimässä linnoituksessa oli 6 000 sotilaan varuskunta, ja yhteensä siellä asui noin 10 000 ihmistä. Leirissä oli suuri kylpylä, sairaala, parakkeja, kauppoja, aseseppien pajoja sekä vilja- ja muita varastoja. Linnoituksen kylpylä "Thermae Maiores" löydettiin ensimmäisissä kaivauksissa 1700-luvun lopulla, ja nykyään se tunnetaan lähes kokonaisuudessaan. Kylpylässä oli kylmä, lämmin ja kuuma vesiallas, voimistelusali ja sauna. Tilavissa saleissa oli keskuslämmitys eli hypokausti.


title: Aquincum

text: Linnoitus hylättiin vähitellen 400-luvun jälkipuoliskolla.


title: Aquincum

text: Kuten muissakin Tonavan ja Reinin varren kaupungeissa, Aquincumin linnoituksen lähellä oli kaksi siviiliasutusta: sotilaskaupunki ("canabae") ja siviilikaupunki. Sotilaskaupunki sijaitsi linnoituksen vieressä, eikä sillä ollut kaupunkioikeuksia. Siellä asui sotilaiden perheenjäseniä, käsityöläisiä ja kauppiaita. He käyttivät samaa hautausmaata kuin sotilaatkin.


title: Aquincum

text: Sotilaskaupunki levisi 140 hehtaarin alueelle. Sen lounaisosassa oli tiilentekijöiden, savenvalajien, seppien ja lasinpuhaltajien pajoja sekä leipureiden uuneja. Itäosassa oli satama ja varastoja. Kaupungin kehittymiseen vaikutti paljon Ala-Pannonian provinssin perustaminen vuonna 106. Toisen ja kolmannen vuosisadan vaihteessa sotilaskaupunki kasvoi lisää, ilmeisesti osaksi keisari Caracallan vierailun seurauksena, ja aiemmat puu- ja maarakenteet korvattiin kivisillä 300-luvun alussa. Asukastiheys nousi, vesijohtoja ja viemäreitä rakennettiin, ja lämmitys yleistyi. Vesijohdot toivat vettä Arpád-forrásin lähteestä, ja vesi kulki asuintaloihin lyijyputkia pitkin. Tonavan rannalla oli kaksi- tai useampikerroksisia palatseja, jotka olivat jopa mahtipontisempia kuin siviilikaupungissa. Kaupungista ulos johtavien teiden varsilla oli pajoja, postiasemia ja majataloja.


title: Aquincum

text: Sotilaskaupungin restauroidut rauniot ovat enimmäkseen peräisin 100- ja 200-luvuilta. Poikkeus on vuoden 360 tienoilla rakennettu varhaiskristillinen hautakappeli "cella trichora".


title: Aquincum

text: Sotilaskaupungin itäpuolella, nykyisellä Hajógyárisaarella oli keisarin käskynhaltijan palatsi. Sitä kutsutaan Hadrianuksen palatsiksi, koska hän toimi ensimmäisenä propreettorina vuosina 106–108. Rakennuksen vanhimmat osat ovatkin tältä ajalta, mutta suurimmat rakennustyöt on tehty 100-luvun loppupuolella ja 200-luvulla. Palatsi sijaitsi Tonavan rannalla "Barbaricumin", barbaarien maan, rajalla, ja se julisti jo pelkällä sijainnillaan Rooman valtaa ja mahtavuutta. Saareen pääsi luultavasti mantereelta, sotilaskaupungin puolelta siltaa pitkin Tonavan pienemmän haaran yli. Kun Tonavan pinta nousi 200-luvun loppupuolella, palatsi jouduttiin hylkäämään.


title: Aquincum

text: Hadrianuksen palatsi oli kauttaaltaan koristettu mosaiikeilla ja freskoilla. Sen pinta-ala oli 8 000–10 000 neliömetriä, ja se oli yksi imperiumin suurimmista käskynhaltijan palatseista. Muurien ympäröimässä palatsissa oli käskynhaltijan asunto, edustushuoneita ja talous- ja varastotiloja. Huoneita oli lähes sata. Edustusosan loisteliaat huoneet olivat itäpuolella, ja niiden keskellä oli suuri vastaanottosali. Tällä puolella oli myös palatsin 75 metriä leveä julkisivu, jonka edessä oli portiikki ja jonka ensimmäisessä kerroksessa oli pylväiden reunustama käytävä. Julkisivun kulmissa oli tornit, joista näki pienelle sisäportille. Palatsin pohjoissiivessä oli asuintiloja, kylpylä ja vesitorni. Huolto- ja varastotilat olivat palatsin eteläosassa. Rakennuksen keskellä oli suuri sisäpiha, jonne oli pystytetty keisarin alttari. Sieltä on löydetty rikkoutunut keisarin patsas, joka on nykyään näytteillä Aquincumin museossa.


title: Aquincum

text: Palatsin edustussiivessä oli viisi laajaa vastaanottosalia, joiden lattiat on koristeltu mosaiikeilla jo 100-luvun alussa, jolloin ne olivat suurta ylellisyyttä. Mosaiikkeja hallitsevat kaksiväriset, geometriset kuviot, jotka on tehty valkoisesta kalkkikivestä ja mustasta basaltista. Ne ovat varmasti vakuuttaneet barbaarien lähetystöt Rooman kulttuurin ylemmyydestä. Ne ovat kuitenkin olleet samalla niin hienovaraisia, että ne eivät ole kilpailleet vierailijan huomiosta seinämaalauksien ja ylellisen sisustuksen kanssa. Mahtipontiset vastaanotot, joita näissä saleissa pidettiin, ovat siis olleet mahdollisimman näyttäviä.


title: Aquincum

text: Kun palatsin pohjoissiiven kylpylää on kunnostettu ja uusittu 200-luvulla, sinne on tehty myös uudet mosaiikkilattiat. Vaikuttavan, kahdeksankulmaisen eksedran lattiakaivon ympärillä on ollut merimaisemaan liittyviä kuvia. Mosaiikin säilyneessä osassa on muun muassa delfiini ja kultakala. Mosaiikki on enimmäkseen mustavalkoinen, mutta siinä näkyy jo alkava monivärisyys. Keltaisia korostuksia on nauhassa, joka kehystää kuvaa, ja myös delfiinin ruumiissa. Delfiinin ja kultakalan silmät ovat punaiset. Mustavalkoisten kuvioiden tyyli ja toteutus on sopusoinnussa ensimmäisen vuosisadan geometristen mosaiikkien kanssa.


title: Aquincum

text: Palatsin ensimmäisissä kaivauksissa paljastui kaksi pyöreää allasta, joiden mosaiikein koristellut pohjat edustavat uutta tyylisuuntaa. Aiemmin suosittujen viileiden, geometristen kuvioiden sijalla on syvänpunaisia ja keltaisia lumpeita, jotka kukkivat caldariumin kosteassa ilmassa ja tuovat mieleen Niilin laakson. Toinen näistä mosaiikeista on viety Wieniin jo 1800-luvulla.


title: Aquincum

text: Hadrianuksen palatsia vastapäätä mantereen puolella oli rivi koristeltuja palatseja, kylpylöitä, temppeleitä ja ylempien virkamiesten asuntoja. Yhtä niistä kutsutaan nykyään Herakleen huvilaksi, koska sen erään huoneen lattiassa on ollut Heraklesta esittävä mosaiikki. Herakleen huvilan ydinosa on rakennettu toisen vuosisadan alkupuolella. Kolmannen vuosisadan alussa, kun virallinen hallinto on todennäköisesti siirretty sotilaskaupunkiin, rakennusta laajennettiin, siihen tehtiin lattialämmitys ja sen lattiat koristeltiin mosaiikein.


title: Aquincum

text: Kahdessa asuinhuoneessa lattiamosaiikista on jäljellä vain sirpaleita, mutta kolmannessa puolet kuviosta on säilynyt. Säilynyt osa esittää Herakleen ja kentauri Nessoksen taistelua. Se on ilmeisesti tehty Aleksandriassa, joten se on Pannonian ainoa provinssin ulkopuolelta tuotu mosaiikki. Mosaiikin kirkkaat värit muistuttavat hellenistisiä seinämaalauksia. Mosaiikki on tehty huolellisesti hiotuista ja yhteensovitetuista, pienistä kivenpaloista, joita on 8–9 palaa yhtä neliösenttiä kohden. Tablinumin lattiamosaiikki on esittänyt iloisia ja juopuneita Dionysoksen juhlia. Säilyneessä osassa Amor tarjoaa viinirypäleterttua lähestyvälle naarastiikerille. Myös kylpylöissä oli mosaiikkilattiat, ja apodyteriumin mosaiikki on melkein koskematon. Siinä on kaksi nyrkkeilijää. Voittaja seisoo uljaassa asennossa ja pullistelee lihaksiaan, ja hänen vastustajansa on kaatunut tyrmättynä ja pää veressä lattiaan.


title: Aquincum

text: Herakleen huvilan seinät oli koristeltu freskoin ja ovien ja ikkunoiden puitteet, syvennykset ja ikkunalaudat oli koristeltu kukkakuvioin. Joistakin tyypillisimmistä aiheista on tehty rekonstruktiot, jotka ovat nähtävinä tablinumissa. Korkeatasoisten rakennusten kaivauksissa Pannoniassa on tullut esiin lukuisia mosaiikkilattioita, seinämaalauksia ja stukkokoristeita, vaikkakaan lähes kaikkia ei ole vielä tutkittu. Herakleen huvilassa niistä kaikista on nähtävillä edustavat esimerkit alkuperäisillä paikoillaan.


title: Aquincum

text: Toisen vuosisadan puolessavälissä linnoituksen lähelle rakennettiin Tonavan alueen suurin amfiteatteri. Sen laajuus oli 132 kertaa 108 metriä, ja siinä oli tilaa 10 000–13 000 katsojalle. Amfiteatterissa järjestettiin gladiaattoritaisteluita. Se oli pienempi kuin Colosseum, mutta areena oli suurempi, kenties siksi että se oli suunniteltu sotilasharjoituksia ja paraateja varten. Samoihin aikoihin siviilikaupungin viereen rakennettiin toinenkin amfiteatteri.


title: Aquincum

text: Linnoituksen amfiteatterissa on käytetty hyväksi luonnon muodostamaa painaumaa. Rooman sotilaat ovat käyttäneet tätä ympäristöään matalampaa aluetta harjoituskenttänä jo ensimmäisellä vuosisadalla. Erään kaiverruksen mukaan amfiteatteri on tehty uudelleen kivestä vuoden 145 tienoilla keisari Antoninus Piuksen aikana, ja sen on rakentanut Legio II Adiutrixin pioneeriosasto. Amfiteatteri oli soikion muotoinen. Pidempi akseli kulki koillisesta lounaaseen, ja sen päissä olivat pääportit. Eläinten häkit olivat lyhyemmän akselin päissä. Kuten muuallakin Tonavan alueella, amfiteatterin katsomo oli rakennettu suoraan tampatun maan päälle. Ainoastaan 24 U-kirjaimen muotoista ulkomuurin osaa ja areenan muuri oli rakennettu kivistä.


title: Aquincum

text: Siviilikaupungin amfiteatteri oli hieman pienempi. Sekin oli soikio, ja sen halkaisijat olivat 86 ja 76 metriä. Sisä- ja ulkomuurien väli oli täytetty tampatulla maalla. Yleisöä varten oli kaksi kaariporttia. Amfiteatterin katsomo oli jaettu kiilanmuotoisiin sektoreihin, ja sinne mahtui 4 000–7 000 katsojaa seuraamaan teatteriesityksiä, urheilukilpailuja ja eläin- ja gladiaattoritaisteluita. Koska amfiteatteri oli kaupungin suurin rakennus, sitä käytettiin myös tärkeissä julkisissa tapahtumissa, kuten poliittisissa tilaisuuksissa, juhlissa ja keisarin vierailun yhteydessä. Gladiaattorien harjoitus- ja koulutustilat sijaitsivat amfiteatterin lähellä.


title: Aquincum

text: Aquincumin siviilikaupunki oli noin kolme kilometriä sotilaskaupungin pohjoispuolella, paikalla jonka vierestä kulkee nykyään Szentendreen vievä rautatie. Tonavan varren roomalaiskaupungeille oli tyypillistä, että siviilikaupunki sijaitsi pienen matkan päässä sotilaskaupungista. Siviilikaupunki käsitti puolisuunnikkaan muotoisen alueen, jonka laajuus oli noin 30 hehtaaria. Kaupunki eli kukoistuskauttaan 200-luvun alkupuolella, ja siellä on täytynyt olla 10 000–12 000 asukasta. Kaupungin ulkopuolella oli postiasemia, majataloja ja peräti 16 hehtaarin laajuinen savenvalajien alue. Kun hallinnolliset rajat sotilas- ja siviilikaupungin välillä hävisivät 200-luvulla, kaksi kaupunkia sulautuivat vähitellen yhteen. Kun mukaan lasketaan ympäristön huvila-alueet ja viereiset kylät, asukasluku on voinut olla yhteensä 40 000–50 000.


title: Aquincum

text: Kaupungin rakenteeseen on vaikuttanut sekä alueen maantiede että pohjoisesta etelään kulkenut "limes"-tie ja akvedukti, joka kulki kaupungin länsiosan halki. Kuten sotilaskaupungissa, myös siviilikaupungissa oli kaksi pääkatua, jotka kulkivat pohjois-etelä- ja itä-länsisuunnissa ja ristesivät suorassa kulmassa. Kaupunkia ympäröi muuri, jossa oli portit pääkatujen kohdalla. Pohjoinen, eteläinen ja itäinen portti on kaivettu esiin.


title: Aquincum

text: Pääkatujen suuntaiset, kapeammat kujat rajasivat asuinalueen kortteleiksi. Kadut ja kujat olivat kolmesta yhteentoista metriä leveitä, ja niissä oli viemärit. Kaupungin forum oli rakennettu pääkatujen risteykseen. Forum oli aluksi melko pieni, mutta kaupungin kehittyessä se laajeni. Syntyi forum-kortteli, johon kuului keisarin alttari, oikeustalona ja kauppahallina toiminut basilika, joukko kauppoja (taberna) ja suuri yleinen kylpylä. Kylpylä ei ollut pelkästään peseytymistä varten, vaan se oli myös eräänlainen kahvila, kohtauspaikka ja kauppahalli. Torin lounaispuolella oli suuria domuksia sisäpihoineen, kun taas pohjoisessa talot olivat pienempiä. Taloissa oli lattialämmitys ja vesijohdot. Arkeologit ovat löytäneet jäänteitä myös lasinpuhaltajien työpajoista, valimoista ja öljy- ja viinipuristamoista. Vaikutusvaltaisten asukkaiden ja virkamiesten koristeelliset talot oli rakennettu kauemmaksi meluisista pääkaduista. Niissä oli kotialttarit ja omat kylpylät.


title: Aquincum

text: Siviilikaupungin pohjapiirustus on ollut melko sekava, ja siinä on vain vähän viitteitä tietoisesta suunnittelusta. Koska kaupunki on kaivettu esiin vain osaksi, sen itäinen osa tunnetaan parhaiten. Tällä alueella on ollut ilmeisesti erikokoisia alemman ja keskiluokan asuintaloja (insula). Ne oli rakennettu pitkin akveduktin ja limes-tien itäreunaa, ja ne ovat peräisin 100-luvun alusta. Myös jotkut julkiset rakennukset ovat olleet pystyssä jo silloin, samoin kaupungin infrastruktuuri, kuten viemärit, vesijohdot ja kivetyt kadut.


title: Aquincum

text: 200-luvun alussa itä-länsisuuntainen pääkatu, jota pitkin pääsi Tonavalle, tuli yhä tärkeämmäksi. Tämä on osoitus vilkastuneesta kaupankäynnistä. Samaan aikaan rakennettiin myös lihatori (macellum) lähelle forumia. Rakennukset sijoitettiin entistä tiiviimmin, mikä kertoo asukastiheyden kasvaneen. Pitkät tontit, joita kapeat kujat erottivat, muistuttivat idän kaupunkeja. Samaan aikaan muurien ulkopuolelle nousi uusia asuinalueita ja majatalo. Myös hautausmaat olivat kaupungista ulos johtavien teiden varsilla, mikä oli tavallista roomalaisissa kaupungeissa.


title: Aquincum

text: 300-luvulla rikkaat alkoivat muuttaa pois siviilikaupungista. Vuosisadan puolivälin jälkeen kaupunkiin ei enää rakennettu uusia taloja eikä entisiäkään pidetty kunnossa. Hypokausteja ei käytetty, vaan huoneet lämmitettiin alkeellisilla uuneilla, eikä romahtaneita viemäreitä korjattu. Ympäristön talot ja hautapaikat kertovat yhä tietystä vauraudesta, joka kuitenkin keskittyi ympäröivälle maaseudulle.


title: Aquincum

text: Aquincumin akvedukti rakennettiin toisen vuosisadan alkupuolella. Se alkoi lähteiltä, joiden nimi on nykyään Rómaifürdö (), ja kulki etelään siviilikaupungin läpi aina linnoituksen amfiteatteriin asti. Vesi kerättiin ensin lähteistä muurien ympäröimiin altaisiin ja varastoitiin vesitorniin, joka oli suuri yksikerroksinen säiliö. Vesitorni oli liitetty avokanavaan, joka oli rakennettu kaariholvien päälle. Vesi virtasi noin viisi kilometriä pitkässä akveduktissa 1-2 asteen kaltevuudella. Vettä saattoi laskea eri paikoista, joihin jakelu- ja varastosäiliöitä oli rakennettu.


title: Aquincum

text: Contra Aquincumin linnake sijaitsi Tonavan vasemmalla rannalla, lähellä nykyistä Elisabetin siltaa, ja sen tarkoitus oli varmistaa joen turvallinen ylitys. Pieni linnake oli nelikulmion muotoinen, sen mitat olivat 86x84 metriä ja siinä oli hevosenkengän muotoiset tornit. Se on luultavasti rakennettu vuonna 294, mutta sen paikka oli ollut roomalaisten hallussa jo ensimmäiseltä vuosisadalta alkaen. Osa Contra Aquincumin pohjoismuuria ja kaksi tornia on yhä näkyvillä alkuperäisellä paikallaan. Contra Aquincumissa on ollut myös museo, mutta se suljettiin vuonna 1987.


title: Aquincum

text: Myös Transaquincumin linnake sijaitsi Tonavan vasemmalla puolella, mutta se oli Contra Aquincumia pohjoisempana, päälinnoitusta ja Hadrianuksen palatsia vastapäätä. Linnakkeeseen johti silta, jonka pituus oli 76-78 metriä. Sillan pylväät löydettiin joenpohjasta 1800-luvulla. Kyseessä on ollut joko tilapäinen silta, jonka oli tarkoitus kestää vain yksi kesä, tai ponttonisilta, jonka tukipaalut olivat poikkeuksellisen vahvat. Vaikean jäidenlähdön takia ei ole todennäköistä, että kiinteä puusilta olisi kestänyt talven yli. Itse linnake oli nelikulmion muotoinen, ja kolmen sivun sisäpuolella oli portiikki. Transaquincumin jäännökset eivät ole enää näkyvillä.


title: Aquincum

text: Albertfalvan linnake ja asutus sijaitsivat Aquincumin ja Camponan välissä, Gellértinvuoren eteläpuolella. Se oli strategisesti tärkeä yhtenä Pannonian rajan linnoituksista. Linnakkeen roomalaisaikaista nimeä ei tiedetä. Vuoteen 90 asti rajaa vartioi Aquincumin kohdalla kolme ratsuväkiyksikköä, joista yksi oli sijoitettu Albertfalvaan. Sinne oli majoitettu 500 auxilia-joukkojen miestä. Linnakkeen ympärillä oli siviiliasutusta, jonka ala oli 72 hehtaaria, joten se oli alueen suurin yhtenäinen roomalaisasutus Aquincumin jälkeen.


title: Aquincum

text: Albertfalvan linnake oli alun perin rakennettu puusta, ja siinä oli tornit ja kaksinkertainen vallihauta. Sarmaatit tuhosivat linnakkeen hyökkäyksissään, mutta se rakennettiin aina uudestaan. Trajanuksen aikana vuonna 106 linnake rakennettiin uudelleen kivestä ja sinne sijoitettiin toinenkin ratsuväkiosasto. Uuden linnakkeen mitat olivat 190 ja 210 metriä. Rakennukset tuhoutuivat jälleen 178, ja ne uudistettiin toisen vuosisadan lopulla. Vuosina 259–260 linnake paloi maan tasalle barbaarien hyökkäyksissä, eikä sitä enää rakennettu uudestaan. Ratsuväen hautausmaa oli linnoituksen lähellä, joten myös Albertfalvasta on löydetty hautakiviä ja patsaita. Joitakin jäänteitä linnoituksesta ja siviiliasutuksesta on säilynyt, mutta niitä ei ole vielä kunnolla restauroitu.


title: Aquincum

text: Campona oli auxilia-joukkojen linnake, joka sijaitsi nykyisessä Nagytétényssä, Tonavan rannalla vajaat kymmenen kilometriä Albertfalvasta etelään. Ensimmäinen puulinnake rakennettiin keisari Domitianuksen aikana ratsuväkiosastolle ala I Tungrorum Frontoniana, joka siirrettiin sinne Aquincumista. Toisen vuosisadan alkupuolella linnake rakennettiin uudestaan kivestä, ja sen mitat olivat 178 ja 200 metriä. Muurit oli vahvistettu torniparein, ja linnakkeen ympärillä oli kolminkertainen vallihauta. Sarmatialaisten tuhoisan vuoden 333 hyökkäyksen jälkeen linnake rakennettiin taas uudelleen. Siihen tehtiin viuhkanmuotoiset kulmatornit, ja kaksi sivusisäänkäyntiä suljettiin hevosenkengän muotoisilla torneilla. Esinelöydöt osoittavat, että linnake oli yhä käytössä 400-luvulla. Yksi vaikuttavimpia täältä löydettyjä esineitä on Mithran korkokuva. Linnakkeen itäiset ja eteläiset portit on restauroitu, ja ne ovat vierailijoiden nähtävissä.


title: Aquincum

text: Aquincum sai kulttuurisia vaikutteita aluksi Italiasta ja Reinin alueelta, myöhemmin idästä. Myös alueen kelttiläisten alkuperäiskansojen vaikutus oli tuntuva. Aquincum oli ensisijaisesti sotilaskaupunki, joten kaivauksissa on löydetty etenkin sotilaselämään liittyviä esineitä, kuten aseita, kilpiä, kypäriä sekä rintapanssareiden kappaleita. Alueelta on myös löydetty paljon reliefejä ja piirtokirjoituksia, ja kiviesineitä on inventoitu yli tuhat, erityisesti hautakiviä, votiiviesineitä ja sarkofageja. Näyttävimpiä löytöjä ovat lattiamosaiikit ja seinämaalaukset. Kolikoita on löydetty useita tuhansia sekä arkeologisissa kaivauksissa että niiden ulkopuolella.


title: Aquincum

text: Kaupungin kehityksen alussa sekä siviilikaupungin että linnoituksen arkkitehtuuri noudatti yleisiä roomalaisia muotoja, jotka oli mukautettu paikallisiin olosuhteisiin. Mosaiikkilattiat olivat kalliita ja suurta ylellisyyttä, ja niitä oli ainoastaan edustusrakennuksissa, jotka rakennettiin valtion rahoilla. Kun koko provinssin painoarvo nousi, myös edustustilojen tarve kasvoi ja niiden tilaukset saattoivat työllistää myös paikallisia taiteilijoita. Aquincumissa tiedetään olleen omia mosaiikkitaiteilijoita vasta 200-luvun alusta, ”Severuksen kulta-ajalta” lähtien. 200-luvun lopulla sodanuhka tuli rajalla pysyväksi ja mosaiikkityöpajat kuihtuivat kysynnän puutteessa. Vaikka vanhoja mosaiikkilattioita korjattiinkin, korjausten laatu osoittaa, että Aquincumissa ei enää ollut todellisia taitavia mosaiikintekijöitä.


title: Aquincum

text: Kaivausten perusteella voidaan päätellä, että uskontoja Aquincumissa oli lukuisia. Vanhojen roomalaisten jumalien ja mytologian rinnalla idästä tulleiden mysteeriuskontojen vaikutus oli suuri. Mithran kultti, joka oli hierarkkinen ja hyväksyi jäsenikseen vain miehiä, oli etenkin sotilaiden suosiossa, ja Aquincumista onkin löydetty useita Mithran temppeleitä ja kulttipatsaita. On jopa oletettu, että Mithran kultti olisi syntynyt Pannoniassa. Roomalaisista jumalista oman pyhäkkönsä Aquincumissa ovat saaneet ainakin Fortuna, Apollon, Aesculapius ja Hygieia. Siellä on ollut myös kelttiläisen jumalattaren Eponan alttari sekä Juppiterin, Junon ja Minervan temppeli. Siviilikaupungin länsipuolella, amfiteatterin lähellä oli freskoilla koristeltu Nemesiksen temppeli. Kristinusko saapui alueelle hitaasti muuhun imperiumiin verrattuna, ja yksinkertaisia varhaiskristillisiä kirkkoja on rakennettu vuoden 350 tienoilla.


title: Aquincum

text: Asukkaiden kotieläimistä ja ruokavaliosta voidaan tehdä johtopäätöksiä luulöytöjen perusteella. Maaseudulla eläimet teurastettiin ja lihat paloiteltiin paikallisten tapojen mukaan. Kaupungin asukkaat olivat riippuvaisia keskitetystä lihanjalostuksesta, sillä eläimet teurastettiin asuinalueiden ulkopuolella ja ammattiteurastajat paloittelivat lihat ja myivät ne kaupungissa.


title: Aquincum

text: Lihaa ja nahkoja saatiin pääasiassa kotieläimistä: naudoista, lampaista, vuohista, sioista, hanhista ja kanoista. Kalaa, enimmäkseen karppeja, syötiin myös. Sianluiden osuus on pienempi kuin normaalisti voisi olettaa, mikä saattoi johtua siitä, että monet sotilaat tulivat Aquincumiin itäisistä provinsseista, joissa sianliha on voinut olla tabu. Muita kotieläimiä ovat olleet koirat, kissat, hevoset, aasit ja muulit. Yhteiskunnan köyhimmissä luokissa lihaa on todennäköisesti ollut saatavilla vain vähän, lähinnä vanhoja eläimiä, joita ei enää tarvittu töissä. Rikkaimmilla oli varaa vasikanlihaan, lampaisiin ja porsaisiin, jopa ostereihin ja linnunkieliin. Linnakkeissa ja niiden lähikylissä ruokavalio näyttää olleen hieman erilainen. Sotilaiden annokset ovat sisältäneet kuivattua tai savustettua lihaa, mutta pääasiallisesti viljatuotteita, varsinkin talvella. Villieläimet, kuten saksanhirvi ja villisika, sekä kalat ovat rikastuttaneet melko yksinkertaista ruokavaliota.


title: Aquincum

text: Koiria tai hevosia ei käytetty koskaan ravinnoksi. Koiria jalostettiin sekä pieniksi sylikoiriksi että metsästys- ja vahtikoiriksi. Niiden luita on löytynyt hajallaan roomalaisista kaupungeista, mutta toisin kuin maaseudulla, kaluttuja luita ei ole, mistä voi päätellä että koirat eivät ole saaneet juosta vapaasti. Hevosenluita on löydetty harvoin kaupungeista, vaikka niitä onkin säännöllisesti käytetty työkaluihin ja koristeisiin. Hevonen oli arvostettu eläin, jota upseerit käyttivät. Muulien ja aasien luita on löydetty usein sotilasalueilta ja maatiloilta, missä ne olivat tärkeitä vetojuhtia.


title: Aquincum

text: Aquincumin jäännökset löydettiin 1700-luvun lopulla. Vuonna 1778 eräs viininviljelijä löysi Óbudasta roomalaisajan lattialämmitysjärjestelmän jäännökset, kun hän kaivoi kuoppaa jäitä varten. Budapestin yliopiston kirjastonhoitaja István Schönvisner ymmärsi löydön olevan merkittävä ja yhdisti sen Aquincumin kaupunkiin. Kaivauksissa löydettiin yksi linnoituksen kylpylän saleista, ja Schönvisner julkaisi tutkimusten tulokset jo samana vuonna. Contra Aquincum löydettiin 1796 ja Transaquincum 1815.


title: Aquincum

text:
Lisää kaivauksia tehtiin 1820-luvulla, kun Óbudan prefekti antoi kaivaa esiin kylpylän rauniot nykyisen Aquincumin museon alueella. 1860-luvulla tutkittiin Transaquincumin linnoitusta ja Hajógyárisaarelta löytynyttä kylpylää, joka osoittautui myöhemmin Hadrianuksen palatsin kylpyläsiiveksi. Löydöt herättivät huomiota, ja Aquincum sai lempinimen "Unkarin Pompeji".
Vuonna 1878 Aquincumin rauniot suojattiin hallinnollisella päätöksellä. Pian aloitettiin kaivaukset sekä siviilikaupungin amfiteatterissa että alueella, jossa linnoituksen ja sotilaskaupungin oletettiin sĳainneen. Vuodesta 1882 kaivauksia johti Bálint Kuzsinszky, ja kun Aquincumin museo perustettiin 1894, Kuzsinszkysta tuli sen johtaja. Óbudan kaasutehtaan rakennustöiden (1910−1913) yhteydessä tehtiin myös merkittäviä kaivauksia. Silloin siviilikaupungin savenvalajien korttelit, tiilistä ja kalkkikivistä tehtyine uuneineen ja kalustettuine työpajoineen, tulivat päivänvaloon..


title: Aquincum

text: Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Lajos Nagy aloitti kaivaukset Kuzsinszkyn kumppanina ja myöhemmin johti niitä itse. Hän keskittyi kaivauksiin etupäässä siviilikaupungin ulkopuolella. Tärkein Nagyn löytämä kohde oli Gellértinvuoren kelttiläinen linnoitus. 1920- ja 1930-luvuilla kaivauksia tehtiin paljon. Varhaiskristillinen hautakappeli kaivettiin esiin vuosina 1927–1930. Vuonna 1931 Nagy kaivoi esiin palomiesten päämajan siviilikaupungissa ja löysi Aquincumin urut, yhden kuuluisimmista Aquincumista löydetyistä esineistä. Contra Aquincumissa tehtiin kaivauksia 1932–1936, ja sotilaskaupungin amfiteatterissa kaivettiin jatkuvasti vuodesta 1925 vuoteen 1941.