title: Patologinen valehtelu

text: Patologinen valehtelu, eli mytomania (kreik. "mythos" tarina + "mania") eli pseudologia fantastica (kreik. "pseudos" väärä + "logos" puhe, tieto + "phantasia" mielikuvitus) on sairaalloinen halu valehdella ja keksiä sepitettyjä tarinoita. Mytomaniaa sairastavia kutsutaan mytomaaneiksi, suomeksi yleensä patologisiksi valehtelijoiksi.


title: Patologinen valehtelu

text: Pakonomainen valehtelu ei ole lääketieteellinen diagnoosi, vaan se liittyy muihin mielenterveyden ongelmiin oireena.


title: Patologinen valehtelu

text: Jos ihminen hakee valehtelusta hyötyä, se saattaa olla osa narsistista persoonallisuushäiriötä. Käyttäytymismuodosta voi parantua, jos kokee sen itse ongelmaksi, mutta esimerkiksi narsistiseen persoonallisuushäiriöön liittyvää valehtelua ei voi saada parantumaan, sillä henkilö ei itse koe sitä ongelmaksi.


title: Patologinen valehtelu

text: Vankisairaalan vastaavan ylilääkärin Hannu Lauerman mukaan valehtelu menee sairauden puolelle, jos se on ihmiselle pakonomaista tai jos se palvelee hänen sisäistä tasapainoaan niin, että vaihtoehtoja ei ole.


title: Patologinen valehtelu

text: Eräs patologisen valehtelun muoto on paroni von Münchhausenin mukaan nimensä saanut Münchhausen-syndrooma, jossa potilas on tuntevinaan fyysistä kipua ja valittaa siitä saadakseen huomiota.


title: Ritariromaani

text: Ritariromaanit olivat kansankielellä kirjoitettuja, ritareista kertovia runo- tai proosateoksia, joiden kukoistuskausi oli 1100–1300-luvulla. Lajityyppi kehittyi Ranskassa ja levisi sieltä muualle Eurooppaan. Suosittuja aiheita olivat kuningas Arthuriin ja pyöreän pöydän ritareihin liittyvät tarinat sekä kertomukset Tristanin ja Isolden rakkaudesta.


title: Ritariromaani

text: Alun perin ritariromaanit oli kirjoitettu hovipiirien viihdykkeeksi, mutta kirjapainotaidon myötä ne levisivät suuren yleisön ulottuville. Ritariromaanit kuvasivat ritareiden elämää romantisoidulla ja liioittelevalla tavalla. Tärkeitä teemoja olivat keskiaikaiset ritari-ihanteet, rohkeus, jalous ja vasallin uskollisuus herraansa kohtaan. Keskeinen aihe oli myös ritarin ylevä ja palvova rakkaus ylhäiseen naiseen, esimerkiksi Lancelotin rakkaus kuningatar Guinevereen.


title: Ritariromaani

text: Kelttiläiseen taruperinteeseen pohjautuva kuningas Arthur tuli hyvin suosituksi hahmoksi ritariromaaneissa, ja hänen ympärilleen punoutuvaa tarustoa kehittivät Chrétien de Troyes ja Geoffrey Monmouthilainen. Arthurista kasvoi ritariromaaneissa legendaarinen kuningas ja pyöreän pöydän ritareiden keskushahmo, mihin ovat saattaneet vaikuttaa Kaarle Suuren hovia kuvanneet chanson de geste -runoelmat.


title: Ritariromaani

text: Vähitellen uskonnollinen mystiikka tuli ritariromaaneissa keskeisemmälle sijalle. Chrétien de Troyes esimerkiksi kirjoitti ihmeitä tekevästä Graalin maljasta, josta tuli pysyvä teema Arthur-tarinoissa. Saksassa Wolfram von Eschenbach puolestaan loi Parsifal-eepoksen, jossa hän syvensi Graal-mystiikkaa. Ritari-ihanne alkoi myös kehittyä uskonnollisempaan ja siveellisempään suuntaan, eroottissävyisen rakkauden väistyessä taka-alalle ritariromaaneissa.


title: Ritariromaani

text: Myöhäiskeskiajalla ritariromaanit alkoivat menettää suosiotaan, ja muun muassa Miguel de Cervantes parodioi romaanissaan "Don Quijote" aiempia ritariromaaneja. Ritariromaanit ovat kuitenkin jatkuvasti innoittaneet sekä runoilijoita että säveltäjiä, muun muassa Richard Wagner on tehnyt oopperan Tristanista ja Isoldesta.


title: Ritariromaani

text: Monia nykyajan fantasiaromaaneja voidaan pitää ritariromaanien perillisinä.


title: Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkisto

text: Suomen Elinkeinoelämän keskusarkisto (Elka, ) on arkisto, joka pyrkii turvaamaan suomalaista elinkeinoelämää koskevan ja sivuavan historiatiedon ja -perinteen säilymisen. Elkassa oleva materiaali on tarkoitettu nykyisten ja tulevien eri tieteenalojen tutkijoiden sekä muiden tiedon tarvitsijoiden hyödynnettäväksi. Tätä tarkoitusta varten Elka kerää, käsittelee ja asettaa tarvitsijoiden käyttöön yritysten, yksityisten henkilöiden, liittojen ja yhdistysten toiminnassa syntynyttä asiakirjamateriaalia. Asiakirja-käsite sisältää myös piirustukset, kartat, valokuvat sekä erilaiset ääni- ja kuvatallenteet. Sen toiminnasta vastaa Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkiston Säätiö.


title: Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkisto

text: Elka on perustettu vuonna 1980. Se toimii Mikkelin Kalevankankaalla. Sillä on käytössään noin 5 300 m²:n tilat sekä 11 vakituisen työntekijän henkilökunta. Elka tarjoaa arkistojaan ja rekistereitään myös sähköisenä arkistona.


title: Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkisto

text: Elkalla on ollut sota-arkiston kunnostamisprojekti, joka päättyy 2015, ja sen parissa työskennellyt henkilökunta irtisanotaan.


title: Juha Hyppönen

text: Juha Tapani Hyppönen (s. 14. elokuuta 1947 Tampere) on Teatterikoulusta valmistunut suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan on "Metsolat"-televisiosarjan Kari Kaukovaara, jota hän esitti 1990-luvun alkupuolella. Hyppönen on myös suosittu mainosääni, jonka matalaa ääntä on kuultavissa muun muassa useissa Volvon automainoksissa. Hyppönen on tehnyt myös dubbauksia.


title: Juha Hyppönen

text: Hyppönen oli 1980-luvulla kiinnitettynä Helsingin kaupunginteatteriin.


title: Cardiff Devils

text: Cardiff Devils on cardiffilainen jääkiekkoseura, joka pelaa tällä hetkellä Elite Ice Hockey Leaguessa. Seura on perustettu vuonna 1986. Devils pelaa ottelunsa Cardiff Arenalla, jonka kapasiteetti on 2 500 katsojaa.


title: Cardiff Devils

text: Cardiff Devils perustettiin kesällä 1986, jolloin Sports Nationwide rakennutti Wales National Ice Rinkin Cardiffin kaupungin keskustaan. Seura nousi heti 2. divisioonasta 1. divisioonan kautta ylimmälle sarjatasolle ja seurasta tuli heti 1980-luvun lopussa ja 1990-luvulla brittiläisen jääkiekon hallitseva seura, jolloin se voitti seitsemän mestaruutta.


title: Cardiff Devils

text: Vuonna 1997 Cardiff Devils voitti toistaiseksi viimeisen mestaruutensa, silloisessa Superleaguessa. Tämän jälkeen seura joutui talousvaikeuksiin ja ajautui konkurssiin vuonna 2001.


title: Cardiff Devils

text: Seura perustettiin kuitenkin uudestaan terveemmällä taloudella ja vuonna 2003 Devils oli mukana perustamassa Elite Leaguen. Ensimmäinen kausi sarjassa päättyi viidenteen sijaan ja pudotuspeleissä välierätappioon. Vuonna 2006 Devils otti hopeaa Elite Leaguessa. 2007 seura otti kolmannen sijan sarjassa ja hävisi pudotuspeleissä loppuottelun.


title: Janssoninkiusaus

text: Janssoninkiusaus () on ruotsalainen perinneruokalaji, joka pitkään tunnettiin vain yöruokana ja on tullut paljon muunnelluksi. Se tehdään raastamalla karkeasti perunaa, laittamalla sitä vuokaan kerroksittain anjoviksen kanssa ja kaatamalla päälle kermaa. Janssoninkiusauksesta on olemassa myös vanhempana pidetty versio, jossa peruna korvataan kananmunalla. Alkuperäinen janssoninkiusaus on valmistettu niin sanotusta skandinaavisesta anjoviksesta eli maustetusta kilohailista eikä aidosta anjoviksesta eli sardellista.


title: Janssoninkiusaus

text: Janssoninkiusaus-sanan alkuperäksi on ehdotettu useaa vaihtoehtoa, mutta varmuutta asiasta ei ole. Ruoka on arveltu nimetyn ruotsalaisen oopperalaulajan Per ”Pelle” Janzonin (1844-1889) mukaan. Toinen teoria on, että nimi olisi annettu ruotsalaisen lahkolaissaarnaajan Erik Janssonin mukaan. Hän vaikutti Yhdysvalloissa 1800-luvulla. Kolmas olettamus on ruoan nimeäminen vuonna 1929 valmistuneen ruotsalaisen elokuvan mukaan; sen nimi oli "Janssons frestelse".


title: Ahvenanmaan rauhaninstituutti

text: Ahvenanmaan rauhaninstituutti on säätiöpohjalta toimiva tutkimuslaitos. Se toimii käytännön tasolla ja harjoittaa rauhaa ja konflikteja käsittelevää tutkimusta sekä laaja-alaisesti että lähtökohtanaan Ahvenanmaa ja sen erityisasema. Lisäksi sillä on vastuullaan rikosoikeudellinen sovittelutoimisto. Instituuttia johtaa Sia Spiliopoulou Åkermark.


title: Ahvenanmaan rauhaninstituutti

text: Instituutti keskittyy itsehallintomuotoihin, vähemmistökysymyksiin, demilitarisointiin ja konfliktinhallintaan. Ahvenanmaan rauhaninstituutti on mukana monissa kansallisissa ja kansainvälisissä verkostoissa, jotka muodostuvat samankaltaisten kysymysten parissa työskentelevistä organisaatioista. Rauhaninstituutti on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton järjestö, joka perustettiin vuonna 1992. Instituutin hallitus päättää toiminnan kokonaisvaltaisista suuntaviivoista, kun taas tutkijaneuvosto vastaa tieteellisestä suuntauksesta. Instituutilla on konsultatiivinen asema YK:n talous- ja sosiaalineuvostossa, ECOSOC:issa


title: Ahvenanmaan rauhaninstituutti

text: Ahvenanmaan rauhaninstituutin tutkijat ja vierailevat tutkijat toimivat kolmella laajalla aihealueella:


title: Ahvenanmaan rauhaninstituutti

text:
Instituutti julkaisee näitä aloja koskevia kirjoja ja raportteja. Järjestämällä seminaareja ja konferensseja sekä yleisölle avoinna olevan laajenevan kirjastonsa avulla instituutti toimii Ahvenanmaan, Pohjoismaiden ja Itämerenalueen kokoontumispaikkana.
Autonomiaa ja konfliktinhallintaa käsitteleviä seminaareja järjestetään yhteistyössä kautta maailman eri konfliktialueilta tulevien ryhmien kanssa.


title: Ahvenanmaan rauhaninstituutti

text: Ahvenanmaan rauhaninstituutti järjestää kursseja ja seminaarisarjoja sekä Ahvenanmalla että ulkomailla seuraavilla aloilla:


title: Ahvenanmaan rauhaninstituutti

text: Instituutti pyörittää Rauhankasvatus-projektia Ahvenanmaan peruskouluissa. Tarkoituksena on liittää Ahvenanmaan peruskoulujen ohjelmaan tietoja ja kokemuksia konfliktinhallinnasta, väkivallattomuudesta, suvaitsevaisuudesta ja sovittelusta kouluissa. Projekti toteutetaan yhteistyössä Ahvenanmaan maakunnanhallituksen ja peruskoulujen kanssa.


title: Ahvenanmaan rauhaninstituutti

text: Ahvenanmaan rauhaninstituutti on kehittänyt toimivan verkoston Liettuan, Valko-Venäjän ja Venäjän Kaliningradin-alueen kansalaisjärjestöjen kanssa. Yhteistyön perustana ovat Liettuan Vilnan naisten ja lasten keskuksessa Nendressä saadut kokemukset ja siellä kehitetyt menetelmät. Ahvenanmaan rauhaninstituutti ja Naiskerho Devyndarbe aloittivat -Nendren toiminnan vuonna 1998. Nykyään keskus tarjoaa sosiaalisia palveluja yksinäisten äitien perheille. Äidit saavat tukea, pikkulapsia varten on päivähoitoa ja koululapsia varten iltapäivätoimintaa. Nendrestä on tullut yksi Liettuan johtavista järjestöistä tasa-arvopedagogiikan ja tasa-arvoa edistävien toimenpiteiden alalla. Vuodesta 2005 lähtien Nendre on jakanut tietojaan Valko-Venäjän ja Kaliningradin järjestöille. Tarkoituksena on ollut antaa syrjäytyneille ryhmille voimia oman elämän parempaan hallintaan. Projekti panostaa koulutukseen, neuvontaan ja naisille ja lapsille tarkoitettujen toimintojen kehittämiseen.


title: Ahvenanmaan rauhaninstituutti

text: Ahvenanmaan rauhaninstituutti on myös avustanut Tyttöryhmä-menetelmän levittämisessä Liettuaan. Tämä Pohjoismaissa kehitetty menetelmä on sopeutettu paikallisiin oloihin. Se vahvistaa nuoria tyttöjä ja auttaa ehkäisemään ihmiskauppaa ennalta. Menetelmää on alettu käyttää myös Valko-Venäjällä.


title: Ahvenanmaan rauhaninstituutti

text: Ahvenanmaan rauhaninstituutti osallistuu kansainväliseen nuorisoyhteistyöhön muun muassa seuraavilla aloilla:


title: Ahvenanmaan rauhaninstituutti

text: Ahvenanmaan rauhaninstituutti pitää yllä Ahvenanmaan sovittelutoimistoa Ahvenanmaan lääninhallituksen toimeksiannosta. Sovittelutoimisto tarjoaa mahdollisuuden sovitteluun rikosasioiden ja eräiden riita-asioiden sovittelua koskevan lain mukaisesti. Sovittelu on maksutonta palvelua ja sen tarkoituksena on, että osapuolet tapaamalla ja keskustelemalla voivat sopia hyvityksestä esimerkiksi raha- tai työsuorituksen muodossa. Sovitteluun osallistuvat rikoksen tai riita-asian osapuolet sekä kaksi vapaaehtoista, koulutettua ja puolueetonta sovittelijaa.


title: Helmi Biese

text: Helmi Katharina Biese (o.s. "Ahlman"; 9. elokuuta 1867 Helsinki – 18. lokakuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, joka tunnetaan etenkin maisemamaalauksistaan. Hän kuvasi teoksissaan erityisesti talvista luontoa ja merinäkymiä.


title: Helmi Biese

text: Biesen vanhemmat olivat kielenkääntäjänä työskennellyt filosofian maisteri Frans Ferdinand Ahlman ja venäjänbalttilainen Katarina Grigorjeff. Biese kävi Helsingin ruotsalaista tyttökoulua, missä hänen opettajanaan toimi taidemaalari Hilda Granstedt, joka on arveltu innostaneen häntä taiteen pariin. Vuonna 1884 Biese aloitti opinnot Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa Fredrik Ahlstedtin johdolla. Vuonna 1890 hän siirtyi Gunnar Berndtsonin oppilaaksi ryhmään, jossa vaikuttivat myös symbolistit Magnus Enckell, Väinö Blomstedt ja Beda Stjernschantz.


title: Helmi Biese

text: Biese debytoi Suomen Taiteilijoiden järjestämässä näyttelyssa 1891. Hänen varhaiset maisemamaalauksensa pohjautuivat 1880-luvun realismiin ja ulkoilmamaalaukseen. 1890-luvulla Biesen taiteeseen vaikuttivat symbolismi ja japanilainen taide, ja hänen tyylinsä muuttui koristeellisemmaksi. Biesen tunnetuimpana teoksenaan on pidetty maalausta "Talvinen näköala Pyynikiltä" (1900). Hänen tuotantoaan on verrattu muun muassa Fanny Churbergin töihin. Maisemien lisäksi Biese maalasi myös kukka- ja henkilöaiheita. 1910-luvulla Biesen maalaustapaan tuli impressionistisia piirteitä. Biesen ensimmäinen yksityisnäyttely järjestettiin vuonna 1920. Vuosina 1922 ja 1924 järjestettiin kaksi hänen ja Santeri Salokiven yhteisnäyttelyä.


title: Helmi Biese

text: Vuonna 1888 Biese suoritti Helsingin yliopistossa piirustuksenopettajan tutkinnon Adolf von Beckerille. Hän toimi vuosina 1892–1920 piirustuksenopettajana eri oppilaitoksissa, ensin Porvoon lyseossa 1892–1897, sitten Oulussa 1897–1898 ja lopulta Helsingin käsityöläiskoulussa, jossa hän opetti yli 20 vuoden ajan. Biese opiskeli alaa ulkomaanmatkallaan Ruotsiin ja Tanskaan 1914. Matkalla hän tutustui Tukholman, Malmön ja Kööpenhaminan koti- ja taideteollisuusnäyttelyihin sekä kaupunkien kuvataidetarjontaan. Opettaminen häiritsi Biesen omaa maalaustyötä, mutta hän uskalsi jättää sen vasta 1920-luvulle tullessa.


title: Helmi Biese

text: Pian Biesen kuoleman jälkeen järjestettiin Helsingissä 1935 hänen maalaustensa retrospektiivinen näyttely. Vuonna 2006 hänen töitään oli esillä Hämeenlinnan taidemuseossa.


title: Helmi Biese

text: Helmi Biesen puoliso oli vuodesta 1896 kirjanpitäjä Hjalmar Biese (k. 1925). Heidän poikansa Yrjö Moses Biese (1903–1983) oli kielitieteilijä ja englantilaisen filologian professori.


title: Rod Steiger

text: Rodney "Rod" Stephen Steiger (14. huhtikuuta 1925 Westhampton, New York, Yhdysvallat – 9. heinäkuuta 2002 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.


title: Rod Steiger

text: Steiger aloitti elokuvauransa 1950-luvun alussa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat "Alaston satama" (On the Waterfront, 1954), jossa vastanäyttelijänä oli Marlon Brando, "Mitä kovemmin he kaatuvat" (The Harder They Fall, 1956), jossa vastanäyttelijänä oli mm. Humphrey Bogart, "Atlantin valli murtuu" (The Longest Day, 1962), jossa näytteli lukuisia elokuvatähtiä, "Tohtori Živago" (Doctor Zhivago, 1965), jossa vastanäyttelijöinä olivat mm. Omar Sharif ja Julie Christie, "Yön kuumuudessa" (In the Heat of the Night, 1967), jossa vastanäyttelijänä oli mm. Sidney Poitier ja "Maahan, senkin hölmö!" (A Fistful of Dynamite, 1972), jossa vastanäyttelijänä oli James Coburn. 1990-luvulla hän näytteli enimmäkseen sivuosissa, mm. elokuvissa "Spesialisti", "The Hurricane" sekä "End of Days". Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi "Biljardihait" (Poolhall Junkies, 2002).


title: Rod Steiger

text: Steiger voitti parhaan miespääosan Oscarin elokuvasta "Yön kuumuudessa". Hän oli Oscar-ehdokkaana myös rooleistaan elokuvissa "Alaston satama" (miessivuosa) ja "Panttilainaaja" (pääosa). Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle (7080 Hollywood Blvd).


title: Rod Steiger

text: Steiger oli viisi kertaa naimisissa. Hänellä oli tytär toisesta avioliitosta ja poika neljännestä avioliitosta. Hän kuoli munuaissairauteen ja keuhkokuumeeseen 77-vuotiaana.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Etelä-Afrikan kulttuuri kuvastaa maan monietnistä ja -kulttuurillista luonnetta. Maan nopea kaupungistuminen ja pyrkimys perinteisten kulttuurien hävittämiseen apartheidin aikana on johtanut siihen, että perinteiset elämänmuodot ovat katoamassa, vaikka mustien perinteiset kulttuurit vielä ovatkin vahvoja maaseudulla. Afrikaanerien kulttuuri kehittyi 1800-luvun aikana omaehtoisessa eristyksessä aikakauden liberaaleista ja demokraattisista aatesuuntauksista. Maaseudulla afrikaanerien elämänmuoto usein keskittyy edelleen konservatiivisten reformoitujen kirkkojen ympärille. Afrikaanerien jälkeen valtaosa maan valkoisesta väestöstä on brittiläistä alkuperää. Britit asuvat pääosin kaupungeissa ja hallitsevat edelleen maan liike-elämää.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Vuoden 1994 jälkeen syntyneessä uudessa Etelä-Afrikassa on edelleen käynnissä uuden kansallisen luonteen ja kulttuurin luominen.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Etelä-Afrikan musiikkiperinteessä yhdistyvät maan kotoperäiset ainekset ja ulkopuolelta tulleet vaikutteet. Maan vanhimpaan musiikkiperinteeseen kuuluu 1600-luvulla khoiden piirissä syntyneet soittimet, kuten ramkie ja mamokhorong. Kapmaassa orjista koostuneet orkesterit ja kiertelevät muusikot ryhtyivät myös esittämään länsimaista musiikkia.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: 1800-luvulla sisämaahan ulottunut lähetystyö vaikutti musiikkiperinteeseen merkittävästi. Vuosisadan loppupuolella varhaiset eteläafrikkalaiset säveltäjät kuten John Knox Bokwe alkoi säveltää virsiä, jotka käyttivät perinteisiä xhosien harmonioita. Vuonna 1897 Enoch Sontonga sävelsi Nkosi Sikelel' iAfrika -hymnin, josta myöhemmin tuli maan apartheidin vastaisen taistelun tunnussävel ja vuonna 1994 maan kansallislaulun osa. Lähetystyö ja amerikkalaisten negrospirituaalien vaikutuksesta maahan syntyi myös oma gospel-perinne, joka on edelleen elinvoimainen ja on yksi maan suosituimmista musiikkimuodoista. Hengellisen musiikin kuoroperinteeseen sekoittui myös afrikkalaisia vaikutteita.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Tämän isicathamiyaksi kutsutun tyylin ensimmäisiä edustajia oli The Evening Birds lauluyhtyeen kanssa esiintynyt Solomon Linda, jonka tunnetuin kappale on myöhemmin "Wimoweh"-nimisenä tunnetuksi tullut "Mbube" (, 1939). "Mbube" on suosituin Etelä-Afrikasta peräisin oleva kappale ja siitä on tehty yli 150 levytystä. Linda jäi kuitenkin vaille tekijänoikeuskorvauksia ja kuoli köyhyydessä 1962. Isicathamiyan tunnetuin edustaja nykyisin on länsimaissakin tunnettu Ladysmith Black Mambazo.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Afrikaanerien perinteinen instrumentaalikansanmusiikki, "boermusic", on epämuodollista tanssimusiikkia, jonka juuret ovat Euroopassa. Tärkeitä musiikillisten vaikutteiden välittäjiä olivat Kapmaan brittiläiset sotilassoittokunnat, jotka esiintyivät myös häissä ja muissa juhlissa. Myöhemmin musiikkia ovat säveltäneet lukuisat paikalliset säveltäjät. "Boermusicissa" tärkeässä asemassa on concertina, ja siinä käytetään erilaisia tanssirytmejä.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: 1900-luvun alkupuolella mustien eteläafrikkalaisten kaupungistuminen kaivoskeskuksiin Witwatersrandiin synnytti uudenlaisia musiikkimuotoja. Marabi-musiikissa on paljon piirteitä ragtimeista ja bluesista. Sitä esitettiin pääasiassa kotitekoista alkoholia myyvissä epävirallisissa baareissa ja bordelleissa. 1920-luvulla musiikkiin otettiin vaikutteita swingistä ja ensimmäiset suureen suosioon nousseet yhtyeet kuten "The Jazz Maniacs", "The Merry Blackbirds" ja "The Jazz Revellers" ilmaantuivat 1930- ja 40-luvuilla. Seuraavien vuosikymmenien aikana tästä musiikista kehittyi tunnetuin eteläafrikkalaisen jazzin muoto mbaqanga, jonka vaikutus näkyy edelleen maan jazz-musiikissa.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Mbaqangan ydinaluetta oli erityisesti Sophiatownin township Johannesburgissa. Alueen lukuisista baareista nousi joukko suuria tähtiä kuten Miriam Makeba, Dolly Rathebe ja Letta Mbulu. Alueen musiikillinen elämä kuitenkin kuoli apartheid-hallinnon pakkosiirrettyä kaupungin koko mustan väestön muualle vuonna 1960 ja sen paikalle perustettiin vain valkoisille tarkoitettu "Triomfin" asuinalue.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: 1950-luvun puolessa välissä edistykselliset jazzmuusikot Sophiatownissa olivat perustaneet "Sophiatown Modern Jazz Clubin", joka teki tunnetuksi uuden polven jazzia kuten Charlie Parkeria ja Dizzy Gillespietä. Kerhon piiristä syntyi myös maan ensimmäinen bebop-yhtye "Jazz Epistles", jonka jäseniin kuului muun muassa Hugh Masakela. 1960-luvulla suureen suosion saavuttanut "King Kong" -musikaali lähti ulkomaankiertueelle. Monet musikaaliin osallistuneista, kuten Masakela ja Makeba soittajista jäivät kiertueen yhteydessä maanpakoon. Makeba loi Yhdysvalloissa menestyksekkään kansainvälisen uran.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Omintakeisella jazztyylillään kansainvälisen uran loi myös Abdullah Ibrahim (alun perin Dollar Brand), joka yhdisti Duke Ellingtonin rikkaan orkestroinnin 1960-luvun avantgarde-jazz suuntauksiin. 1970-luvun puolivälissä hän teki Kapkaupungissa joukon uraauurtavia jazzlevytyksiä, joista tunnetuimmaksi nousi apartheidin vastaisen liikkeen keskeiseksi kappaleeksi noussut "Manenberg". Myös trumpetisti Hugh Masakela loi menestyksekkään uran Etelä-Afrikan ulkopuolella 1960-luvulta alkaen. 1980-luvulla hän perusti studion Botswanaan, jossa hän teki yhteistyötä monien eteläafrikkalaisten muusikoiden kanssa. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluvat kappaleet Stimela ja Mandelan vapauttamista vaatinut "Bring Him Back Home". "Bring Him Back Home" esitettiin 11. kesäkuuta 1988 Mandelan 70-vuotisjuhlakonsertissa yli 600 miljoonan ihmisen televisioyleisölle 67:ssä eri maassa.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Apartheidin vastaisen kamppailun aikana musiikki nousi yhdeksi keskeiseksi elementiksi, jonka avulla mustat liittyivät yhteen vastustamaan maan epäoikeudenmukaisena pitämäänsä hallintoa. 1950-luvulta alkaen uuden aktiivisemman vastarintaliikkeen synnyn myötä syntyivät myös protestilauluperinne. Tämä alkuvaiheen musiikki kuvasti kamppailun passiivisen vastarinnan luonnetta ja niistä puuttui myöhemmän musiikin aggressiivisuus. Tunnetuimpia näistä lauluista on eteläafrikkalaisen muusikon Vusi Mahlaselan Yhdysvaltain kansalaisoikeusliikkeen We Shall Overcome -lauluun vertaama "Senzeni na" ()."Shosholoza" on perinteinen eteläafrikkalainen kansanlaulu, jota lauloivat alun perin siirtotyöläiset maan teollisen vallankumouksen aikana. Apartheidin aikana laulua käytettiin poliittisena protestilauluna ja vuoden 1994 jälkeen siitä on tullut kansallinen urheilujoukkueiden kannatuslaulu. Nelson Mandela kertoo omaelämänkerrassaan laulaneensa laulua Robben Islandilla ja kuvaili sitä "lauluksi, jossa apartheidin vastainen taistelu vertautuu etenevään junaan".


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Vuyisile Minin laulusta "Pasopa nansi 'ndondemnyama we Verwoerd" () tuli 1950-luvun suosituimpia vapautuslauluja. Mini oli myös ensimmäisiä mustia aktivisteja, jonka maan hallitus teloitti.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Mustien vastarinnan saatua militantimpia piirteitä Sharpevillen verilöylyn ja ANC:n ja PAC:n kieltämisen jälkeen vastarintalaulut muuttuivat myös ilmentäen tätä kehitystä. "Umkhonto we Sizwen" piirissä otettiin käyttöön toyi toyiksi kutsutun musiikkityylin, johon yhdistetty tanssi oli osa sen sissisotilaiden fyysistä valmennusta. Myös vanhoja lauluja otettiin uuteen käyttöön kirjoittamalla niihin uusia sanoituksia. Esimerkiksi "Shonamelanga"-laulu, joka alun perin kertoi mustien kotiapulaisten vapaapäivänvietosta otettiin uuteen käyttöön muuttamalla sanat "Tapaamme torstaina, Sheilan päivänä" muotoon "Tapaamme missä emme haluaisi tavata, heinikossa bazookojen kanssa". Musiikin merkitys apartheidin vastaiselle liikkeelle oli niin keskeinen, että eteläafrikkalainen jazzmuusikko Abdullah Ibrahim on kutsunut maan vallankumousta ainoaksi "joka toteutettiin neliäänisellä harmonialla".


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: 1960-luvulla maahan alkoi syntyä myös valkoisten muusikoiden rock- ja pop-yhtyeitä, jotka esiintyivät rotuerotellun maan valkoiselle yleisölle. 1970-luvulla maan suosituin yhtye oli "Four Jacks and a Jill", joka esiintyi kiertueilla myös Britanniassa, Yhdysvalloissa, Australiassa ja Rhodesiassa. Vaikka "Four Jacks and a Jill" ei esittänyt kantaa ottavaa tai kapinallista musiikkia, maan konservatiiviset piirit protestoivat voimakkaasti sitä vastaan. Vielä kiistellymmäksi nousi 1966 perustettu "Freedom's Children" -yhtye, joka esitti Grateful Dead ja Jefferson Airplane vaikutteista acid rockia.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: 1970-luvun lopulla Etelä-Afrikkaan saapui Britanniassa syntynyt punk-liike, josta tuli suosittua erityisesti Johannesburgin köyhissä valkoisten asuttamissa esikaupungeissa. Liikkeen piirissä syntyneet yhtyeet kritisoivat musiikkiteollisuuden kaupallisuutta ja maan valkoista sortohallintoa. "The Radio Rats" -yhtyeen kappale "Darkie" kuvasi satiirisesti valkoisten mustia kohtaan tuntemaa vihamielisyyttä. 1980-luvulla muurit maan mustien ja valkoisten muusikoiden välillä alkoivat murentua. Zulu-musiikkia tutkinut sosiologi Johnny Cleggin perustama "Juluka"-yhtye yhdisti perinteistä afrikkalaista musiikkia pop ja folkaineksiin.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Etelä-Afrikan vaihtoehtorock skene syntyi 1980-luvun puoleen väliin mennessä. Sen keskeisiin hahmoihin kuului "Corporal Punishment" -yhtyeen perustaja James Phillips, joka salanimellä Bernoldus Niemand tuotti levyn, joka sisälsi armeijaa satirisoineen "Hou My Vas, Korporaal" () kaltaisia lauluja. Levy vaikutti voimakkaasti "vaihtoehtoafrikaaneri"-liikkeeseen, joka vastusti hallituksen sosiaalista sortoa. Muita liikkeessä vaikuttaneita yhtyeitä oli muun muassa "The Gereformeerde Blues Band" ("Reformoitu bluesyhtye") ja laulaja/lauluntekijä Koos Kombuis. Kombuis tuli tunnetuksi yhtenä apartheid-järjestelmää vastustaneista "Voëlvry"-ryhmän () muusikoista. Ryhmän tarkoituksena oli "vapauttaa afrikaanit historiansa kahleista". Ryhmän sanoitukset olivat hyvin kantaa ottavia ja sisälsivät raskasta kritiikkiä maan poliittista järjestelmää ja hallitsevaa Kansallispuoluetta kohtaan:


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Mustien townshipeissa syntyi 1980- ja 90-luvun aikana uudet musiikinlajit bubblegum ja kwaito, jotka ottivat vaikutteita yhdysvaltalaisesta disko- ja tanssimusiikista. Kwaito on nykyisin maan kaupallisesti merkittävin musiikkityyli, jossa rytmi on voimakkaasti korostunut ja jossa on piirteitä hip-hop- ja rapmusiikista. Vuonna 2004 kuollut Brenda Fassie oli näiden "township pop" -tyylien tunnetuin ja kiistellyin edustaja. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 1985 hitillään "Weekend Special". Fassie oli avoin yksityiselämänsä suhteen ja kertoi tiedotusvälissä avio- ja huumeongelmistaan.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Ensimmäiset eteläafrikkalaiset kaunokirjalliset teokset kirjoittivat maahan tulleet valkoiset siirtolaiset, joiden suhtautuminen maan alkuperäisväestöön oli usein asenteellista. Aikakauden seikkailukirjoissa valkoiset siirtomaaherrat esitettiin yleensä sankarillisina ja mustille jäi rooli vihollisina tai palvelijoina. Tunnetuin tämän aikakauden kirjailija on H. Rider Haggard, joka seikkailuteokset kuten "Kuningas Salomon kaivokset" ja "Allan Quartermain" olivat aikansa myyntimenestyksiä.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Eteläafrikkalaisen kirjallisuuden perusteoksena pidetään usein Olive Schreinerin teosta "The Story of an African Farm", joka käsitteli monia aikakautensa yhteiskunnan piirteitä ja jossa on havaittavissa jo siirtomaaideologiaa vastustaneita piirteitä. Teos sai vaikutteita Emily Brontën "Humisevasta harjusta". Schreinerin teos" Trooper Peter Halkett of Mashonaland" oli Cecil Rhodesin julman siirtomaapolitiikan kritiikki.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Musta eteläafrikkalainen kirjallisuus syntyi 1900-luvun alkupuolella. Ensimmäiset mustat kirjailijat olivat lähetyskoulujen kouluttamia ja pyrkivät palauttamaan maan mustan väestön omanarvontunnon palaten sankarilliseen afrikkalaiseen historiaan. Ensimmäinen mustan kirjoittama romaani oli Solomon Thekiso Plaatjen vuonna 1920 valmistunut "Mhudi". Se kertoo tswanojen sodasta Shaka Zulua vastaan ja myös ensimmäisistä kosketuksista sisämaahan asettuneiden valkoisten kanssa. Plaatje toimi myös ANC:n ensimmäisenä pääsihteerinä vuonna 1912 ja hänen teoksensa "Native Life in South Africa" oli mustien eteläafrikkalaisten syrjinnän ensimmäisiä kuvauksia. Maailmansotien välisenä aikana eteläafrikkalaisen kirjallisuuden keskeisin vaikuttaja oli Sarah Gertrude Millin, jonka teoksissa esiteltiin aikakauden hierarkkisia rotuteorioita.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: 1940-luvulla Musta eteläafrikkalainen kirjallisuus puhkesi kukkaan. Peter Abrahamsin "Mine Boy" (1946), kuvasi maalta kaupunkeihin muuttaneiden mustien huonoja oloja. Abrahamsin myöhemmissä teoksissa käsiteltiin muun muassa roturyhmien välistä rakkautta. 1940-luvulla esiin nousi myös Herman Charles Bosman, jonka Groot Maricon alueelle sijoittuvat novellit ovat tehneet hänestä yhden rakastetuimmista eteläafrikkalaisista kirjailijoista. Samana vuonna kun Kansallispuolue nousi maassa valtaan ja alkoi toteuttaa uutta apartheid-politiikkaa julkaisi valkoinen Alan Paton teoksensa "Itke, rakastettu maa" (), joka nosti mustien aseman maassa koko maailman tietoisuuteen. Kirjasta tuli kansainvälinen myyntimenestys. Teos käsittelee korruption ja anteeksiantamuksen teemoja ja siitä välittyy Patonin syvä kristillinen vakaumus. Paton osallistui myöhemmin aktiivisesti maan politiikkaan liberaalipuolueen johtajana ja vastusti voimakkaasti maan apartheid-järjestelmää.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Vuonna 1991 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut Nadine Gordimer julkaisi ensimmäiset novellinsa 1950-luvun alkupuolella. Gordimerin kaunokirjallisissa teoksissa on havaittavissa kirjailijan kehitys liberaalista valkoisesta kohti radikaalimpaa ajattelua ja pyrkimystä antaa maan mustien vapaustaistelulle ääni. "Burger's Daughter" (1979) kuvaa valkoisten aktivistien osallistumista maan vapaustaisteluun. Kirjailijan mahdollisesti vaikuttavin teos "July's People" (1981) puolestaan esittää tulevaisuudennäkymän valkoisen ylivallan lopullisesta romahtamisesta maassa ja sen mahdollisista vaikutuksista sekä maan valkoiselle, että mustalle väestölle.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: 1960-luvulla myös afrikaanerikirjallisuuden piiristä nousi lukuisia uusia kirjailijoita, joiden teokset käsittelivät usein poliittisia aiheita. Sekä englanniksi, että afrikaansiksi kirjoittaneen Andre Brinkin kirjoista tuli ensimmäisiä afrikaansiksi kirjoitettuja kiellettyjä kirjoja Etelä-Afrikassa. Kirjailijan teos "Valkoinen kuiva kausi" () kuvasi mustan aktivistin kuolemaa poliisin käsissä.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: 1970-luvulla maan musta kirjallisuus nousi uuteen kukoistukseen musta tietoisuus -liikkeen vanavedessä. Musta tietoisuus korosti mustien kulttuurin merkitystä ja rotusolidaarisuutta. Kirjallisuudesta tuli tärkeä kanava uusien poliittisten ajatusten edistämisessä. Liikkeen piiristä nousseista kirjailijoista merkittävimpiä olivat Mongane (Wally) Serote, Sipho Sepamla, Oswald Joseph Mbuyiseni Mtshali, Christopher van Wyk, Mafika Gwala ja Don Mattera, joiden runoja esitettiin usein mielenosoituksissa ja poliittisissa kokouksissa.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Eräs Etelä-Afrikan palkituimmista kirjailijoista J. M. Coetzee julkaisi ensimmäiset teoksensa 1970-luvulla. Coetzee on ensimmäinen kirjailija, joka on saanut Booker-palkinnon kahteen kertaan: teoksistaan "Michael K:n elämä" ("The Life and Times of Michael K", 1983) ja "Häpeäpaalu" ("Disgrace", 1999). "Häpeäpaalun" kuvaus apartheidin jälkeisestä eteläafrikkalaisesta todellisuudesta, jossa menneisyyden haavat eivät ole parantuneet aiheutti maassa suuren kohun. Coetzee palkittiin Nobelin kirjallisuuspalkinnolla vuonna 2003.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Etelä-Afrikassa on 20 päivittäistä ja 13 viikoittaista sanomalehteä, joista valtaosa on englanniksi. Suurten kaupunkien sanomalehtien levikki on noin 14,5 miljoonaa ja pienempien paikallislehtien 5,5. Maassa on myös useita yleis- ja erikoistuneita uutisverkkosivustoja. Toimittajat ilman rajoja on arvioinut maan lehdistön maailman 26:ksi vapaimmaksi, mikä on parempi sijoitus kuin esimerkiksi.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Suurin päivittäin ilmestyvistä lehdistä on tabloidi Daily Sun, joka on suunnattu mustalle työväenluokalle. Sitä myydään Gautengin, Limpopon, Mpumalangan ja North West provinsseissa. Alun perin valkoiselle väestölle suunnatun The Star -lehden lukijoista jo 50 % on mustia. Lehti perustettiin alun perin itäisessä Kapmaassa vuonna 1887, mutta muutti Johannesburgiin 1889. Lehteä myydään koko maan alueella. Suurimpiin afrikaansinkielisiin sanomalehtiin lukeutuvat vuonna 1974 perustettu Beeld ja vuonna 1915 alkunsa saanut Die Burger. Beeldin toimitus sijaitsee Gautengin Johannesburgissa ja Die Burger ilmestyy Northern Capen ja Western Capen provinsseissa. Suurin zulunkielinen sanomalehti on "Isolezwe", joka ilmestyy maanantaista perjantaihin. Lehti avasi myös maailman ensimmäisen zulunkielisen verkkosivuston.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Apartheid-järjestelmän aikana valtio pyrki suitsemaan vapaata tiedonvälitystä muun muassa lainsäädännöllä ja häirinnällä. Varsinaista ennakkosensuuria ei kuitenkaan ollut, vaan sen sijaan maassa oli yli 120 eri säädöstä ja lakia, jotka säätelivät mitä voitiin julkaista ilman syytteeseen joutumista. Lakien perusteella esimerkiksi maan vankiloista tai poliisin ja puolustusvoimien toiminnasta ilman kyseisten organisaatioiden lupaa. Tämän lain perusteella maan lehdistö ei saanut kirjoittaa Etelä-Afrikan 10 vuotta jatkuneesta sodasta Angolassa, koska hallitus kielsi joukkojen olemassaolon. Sensuurista huolimatta jotkut eteläafrikkalaiset sanomalehdet onnistuivat raportoimaan maan hallituksen toiminnasta myös kriittisesti. John Vorsterin hallitus kaatui ja Pieter Willem Botha nousi maan pääministeriksi, kun Rand Daily Mail -sanomalehti paljasti vuonna 1978, että Vorster ja Valtion turvallisuustoimiston () johtaja kenraali Hendrik J. van den Bergh olivat käyttäneet laittomasti valtion varoja uutismedioiden manipuloimiseen ja yrittäneet ostaa ulkomaalaisia sanomalehtiä, muun muassa Washington Star -lehden.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Televisiolähetykset alkoivat Etelä-Afrikassa vasta vuonna 1975 ja se oli viimeisiä Afrikan maita ilman säännöllistä televisiotarjontaa. Syynä tähän oli maan hallituksen vastustus, joka pelkäsi television heikentävän sen maan viestimien hallintaa. Perustamisestaan asti Etelä-Afrikan televisiolähetykset on lähetetty värillisinä ja käyttäen PAL-standardia. Etelä-Afrikan julkisen palvelun televisioyhtiöllä SABC:llä oli monopoli televisiolähetyksissä vuoteen 1986 asti, jolloin tilausperiaatteella toiminut MNet-kanava perustettiin. Vuoden 1994 jälkeen maahan on perustettu lukuisia uusia kanavia niin SABC:n kun yksityisten toimijoiden taholta. Sekä SABC, että MNet lähettävät ohjelmaan Afrikan laajuisesti.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Maan katsotuin televisiokanava on SABC1, jonka ohjelmistoon kuuluu uutisia, viihdettä ja urheilua useilla eri kielillä. SABC2 lähettää valtaosan SABC:n afrikaansinkielisestä ohjelmasta ja sisältää myös paljon paikallisesti tehtyjä ohjelmia. SABC3 on pääsääntöisesti englanninkielinen ja sen ohjelmistoon kuuluu paljon yhdysvaltalaisia ja brittiläisiä komedioita ja draamoja. MNet toimii tilausperiaatteella ja sen lähetyssignaali on salattu. Sen ohjelmistoon kuuluu lastenohjelmia, draamaa, urheilua ja elokuvia. MNet ei tuota uutisia.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Etelä-Afrikan suosituimmat urheilulajit ovat rugby, kriketti ja jalkapallo. Apartheidin aikana kaikki maan urheiluelämä oli täysin rotueroteltua ja tämän vuoksi muun muassa maailmanluokan kriketinpelaaja Basil D’Oliviera joutui muuttamaan Englantiin 1960-luvulla ja loi uran Englannin maajoukkueessa. Vuonna 1968 Englannin maajoukkueen tullessa maaotteluun Etelä-Afrikkaan maan hallitus esti D’Olivieran pääsyn maahan.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Urheilulla on myös ollut merkittävä asema maan apartheid-historian haavojen parantamisessa. Merkittävä hetki koettiin vuonna 1992, kun Etelä-Afrikka sai 32 vuoden tauon jälkeen osallistua jälleen olympialaisiin. Naisten 10 000 metrin kilpailussa voitosta kamppailivat eteläafrikkalainen Elana Meyer ja etiopialainen Derartu Tulu. Viime metreillä Tolu ohitti Meyerin ja hänestä tuli ensimmäinen afrikkalainen nainen, joka voitti olympiakultaa niin sanotussa "isossa lajissa". Kilpailun jälkeen Tolu, musta afrikkalainen, ja Meyer, afrikaaneri, syleilivät toisiaan kietoutuneena maidensa lippuihin yleisön hurratessa.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Eteläafrikkalaisia maailmanmestareita löytyy muun muassa uinnista, yleisurheilusta, lainelautailusta ja nyrkkeilystä.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Rugby yhdistettiin Etelä-Afrikassa erityisen läheisesti apartheid-hallintoon ja afrikaanerinationalismiin. Vaikka peli kehitettiinkin alun perin brittiläisissä yksityiskouluissa ja sitä pelasi siirtomaissa korkea-arvoiset siirtomaavirkamiehet, Etelä-Afrikassa siitä muotoutui ennen kaikkea afrikaanerien pelaama peli. Mustille eteläafrikkalaisille se edusti apartheid-poliisin, -armeijan ja -hallituksen urheilulajia.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Vuonna 1995 presidentti Nelson Mandela pukeutui maan rugbymaajoukkueen "Springboksien" kapteenin Francois Pienaarin pelipaitaan ja juhli joukkueen, jossa oli vain yksi musta pelaaja, maailmanmestaruutta. Pienaarin ja Mandelan voitonhalausta pidetään merkittävänä maan kansanryhmien välisenä sovinnon merkkinä.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Mustien parissa ylivoimaisesti suosituin urheilulaji on jalkapallo. Monien mielestä maan suurin urheiluhetki on vuoden 1996 jalkapallojoukkueen "Bafana Bafanan" ("pojat") voitto jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Maan jalkapallojoukkueiden taso on viime vuosina parantunut ja eteläafrikkalaisia pelaajia pelaa enenevässä määrin suurissa eurooppalaisissa liigoissa.


title: Etelä-Afrikan kulttuuri

text: Eteläafrikkalainen keittiö ilmentää maan monikulttuurista taustaa.Maan alkuperäisväestön ravinto koostuu edelleen pääasiassa riistasta, juureksista ja maissista sekä proteiinipitoisista hyönteisistä kuten heinäsirkoista. Natalin alueella intialaisesta ruuasta tuli hyvin suosittua ja myös alueen zulut ryhtyivät valmistamaan niistä omia muunnelmiaan. Monet eteläafrikkalaiset pitävät currya ja riisiä maan kansallisruokana. Maan afrikaanerien ruokakulttuurin, jonka juuret ovat hollantilaisessa keittiössä, keskeinen elementti on eräänlainen grillijuhla braai. Braain kuuluu yleensä ainakin poikkeuksellisen rasvainen korianterilla maustettu boerewors ().


title: Jakob Fellman

text: Jaakko (Jacob) Fellman (25. maaliskuuta 1795 Rovaniemi – 8. maaliskuuta 1875 Lappajärvi) oli suomalainen pappi, joka oli myös Lapin ja Venäjän tutkija ja saamelaisten kansanperinteen kerääjä. Hän myös kokosi ensimmäisen (Suomen alueella puhuttujen murteiden) saamenkielisen aapisen.


title: Jakob Fellman

text: Fellmanin vanhemmat olivat Rovaniemellä pappina ja kirkkoherrana toiminut "Esaias Fellman" (1745–1819) ja "Katariina Gisselkors" (1753–1829). Fellman valmistui papiksi Turun akatemiassa ja hakeutui tämän jälkeen papiksi Utsjoelle saamelaisten keskuuteen. Utsjoella asuessaan hän opiskeli pohjoissaamen kieltä "Samuel Laitin" johdolla ja käänsi myös joitain tekstejä kuten katkismuksen saamen kielelle. Fellman julkaisi 1825 ensimmäisen saamenkielisen tekstin (kaksi lukua Matteuksen evankeliumista) nimellä "Prima duo capita evangelii Matthei in lingvam Lapponicam translata (i finnmarkisk dialekt.)". Fellman tutki myös Utsjoen kasvistoa ja eläimistöä ja keräsi alueen kansanperinnettä muun muassa saamelaisten joikuja.


title: Jakob Fellman

text: Utsjoelta lähdettyään Fellman oli Lappajärven kirkkoherrana 1832–1875, jonne hänet valittiin hallituksen päätöksellä ilman papinvaalia. Hän oli kuitenkin enemmän tutkija ja talousmies ja niinpä hän hoiti papin tehtäviä paljolti käyttämällä apulaisia. Seurakuntalaiset tekivät useita valituksia Fellmanista, syinä olivat muun muassa papin tehtävien laiminlyönti ja heikko lukutaito seurakuntalaisten joukossa. Fellman joutui myös myöhemmin ristiriitoihin herännäisyyttä edustaneiden apulaistensa kanssa. Lappajärvellä asuessaan Fellman harjoitti maanviljelyä usealla eri maatilalla ojittaen soita ja raivaten uutta peltoa. Hän käynnisti myös kalkkikiven louhinnan ja polton Vimpelissä rakennettuaan sinne kalkkiuunin. Fellman omisti myös rautaruukin, paperitehtaan, myllyjä ja sahan.


title: Jakob Fellman

text: Fellman jätti jälkeensä laajan kokoelman muistiinpanoja Lapin vuosiltaan jotka hänen poikansa, senaattori ja Vaasan hovioikeuden presidentti Nils Isak Fellman (1841–1919) kokosi ja julkaisi vuonna 1910 nimellä "Anteckningar under min vistelse i Lappmarken I-IV". Jaakko ja Nils Isak Fellman kokosivat myös Lappi-aiheista kirjallisuutta. Tämä "Lapponica" eli "Fellmanin kokoelma" oli pitkään Suomalais-Ugrilaisen Seuran hallussa, mutta vuonna 2009 seura lahjoitti Lapponica-kokoelman Kansalliskirjastolle, missä sitä säilytetään erikoiskokoelmana. Kokoelma on luetteloitu Helka-tietokantaan, ja siitä on olemassa myös painettu luettelo: "Le fonds Lapponica des Fellman : catalogue raisonnné / Sophie Capdeville. - Suomalais-ugrilaisen seuran toimituksia no. 239, Helsinki 2001.


title: Jakob Fellman

text: Fellman oli naimisissa "Helena Augustina Tawaststiernan" (1804–1884) kanssa ja heille syntyi kahdeksan lasta joista kaksi kuoli jo nuorina. Fellmanin lapsista tunnetuimpia olivat Lahdessa asunut kartanonomistaja, valtiopäivämies ja tehtailija August Fellman (1839–1912), edellä mainittu Nils Isak Fellman ja senaattori Gustaf Esaias Fellman (1843–1916).


title: Harper’s Magazine

text: "Harper’sin" perusti kesäkuussa 1850 New York Cityssä toiminut kirjankustantamo Harper & Brothers, joka perusti myös muotilehden Harper’s Bazaar. Ensimmäistä painosta myytiin lähes välittömästi 7 500 kappaletta. Kuusi kuukautta myöhemmin levikki oli jo noin 50 000.


title: Harper’s Magazine

text: Vuonna 1962 Harper & Brothers yhdistyi Row, Peterson & Companyyn ja näin syntyi nykyään (2007) HarperCollins-nimellä tunnettu Harper & Row -yhtiö. Myöhemmin lehdestä tuli osa Star Tribunea. 17. kesäkuuta 1980 Star Tribune tiedotti, että "Harper’s Magazinen" toiminta lakkautettaisiin elokuun numeron jälkeen. 9. heinäkuuta Roderick ja John R. MacArthur kuitenkin suostuttelivat Atlantic Richfield Companyn ja John D. and Catherine T. MacArthur Foundationin perustamaan Harper’s Magazine -säätiön, joka ryhtyi hallinnoimaan lehteä.


title: Harper’s Magazine

text: 1970-luku toi mukanaan muun muassa Seymour Hershin My Lain verilöylyä käsitelleet reportaasit. Kiistellyn päätoimittaja Willie Morrisin lähdettyä 1971 Laphamista tuli lehden toimituspäällikkö. Päätoimittajana hän toimi 1976–1981. Lapham astui päätoimittajan rooliin uudelleen 1983 ja jatkoi siinä maaliskuuhun 2006 saakka.


title: Harper’s Magazine

text: Vuonna 1984 Lapham sekä julkaisija ja säätiön johtaja MacArthur suunnittelivat lehden uudelleen ja lanseerasivat muun muassa suositun Harper’s Indexin, joka on usein ironisen vaikutelman antaviksi järjestellyistä ja valikoiduista tilastoista tehty luettelo.


title: Harper’s Magazine

text: Laphamin ja MacArthurin johdon alaisuudessa lehti jatkoi John Updiken ja George Saundersin tapaisten tekijöiden kaunokirjallisuuden julkaisemista, ja siitä tuli Yhdysvaltain koti- ja ulkomaanpolitiikan erityisen äänekäs kriitikko. Laphamin kuukausittaiset "Notebook"-kolumnit sättivät niin Bill Clintonin kuin George W. Bushinkin hallintoa, ja vuodesta 2003 lähtien lehti on kiinnittänyt erityistä huomiota Irakin sotaan. Muut reportaasit ovat käsitelleet muun muassa aborttikeskustelua, kloonausta sekä ilmaston lämpenemistä.


title: Harper’s Magazine

text: Harper’s alkoi julkaista "Harper’s Magazine" -blogia verkkosivuillaan huhtikuussa 2006. Myös "Washington Babylon" -nimellä tunnettu Harper’sin Washingtonin toimittaja Ken Silversteinin kirjoittama blogi tarkastelee korruptiota Yhdysvaltojen politiikassa.


title: Abel Adams

text: Abel Adams (alun perin Aapeli Korhonen) (14. maaliskuuta 1879 Karttula – 14. heinäkuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen elokuvatuottaja ja Adams Filmi Oy:n perustaja.


title: Abel Adams

text: Adams matkusti vuonna 1902 siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin ja muutti siellä nimensä. Hän kiersi siellä parissakymmenessä osavaltiossa työskennellen aluksi muun muassa metsä- ja kaivostöissä sekä karpalonpoimijana ja kielitaidon vähitellen karttuessa kauppamatkustajana ja valokuvaustarvikeliikkeen omistajana. Sairastuttuaan reumatismiin Adams palasi Suomeen toukokuussa 1912. Hän parantui taudistaan Kirvun luonnonparantolassa ja oli aikeissa palata joulukuussa Yhdysvaltoihin. Hän kuitenkin päätti ostaa Helsingissä Fredrikinkatu 25:ssä sijainneen elokuvateatterin.


title: Abel Adams

text: Adams osti vuoden 1913 lopulla toisen teatterinsa ja toi kesällä 1914 ensimmäiset elokuvansa Suomeen. Adamsin ulkomaisiin edustuksia oliva muun muassa yhdysvaltalainen United Artists Films ja Saksan suurin elokuvavalmistamo UFA (vuodesta 1933 alkaen). Suomen itsenäistymisen jälkeen Adamsin elokuvateatteriketju laajeni muualle Suomeen, aluksi Sortavalaan, Hyvinkäälle, Turkuun ja Lahteen. Vuoden 1926 lopussa hän omisti seitsemän teatteria, joista neljä oli Helsingissä. 1927 aiempi Adamsin Filmitoimisto muutettiin osakeyhtiöksi, Adams Filmi Oy:ksi. Elokuvateattereita varten perustettiin erillinen Oy Filminäyttämö. Sen lippulaivateatteri oli helmikuussa 1936 avattu 800-paikkainen Bio Rex, Viljo Revellin suunnittelemassa Helsingin Lasipalatsissa. Vuoden 1937 lopussa yhtiöllä oli 13 teatteria Suomen seitsemässä suurimmassa kaupungissa ja se oli Suomen suurin.


title: Abel Adams

text: Adamsin aloitteesta perustettiin vuonna 1923 elokuva-alan keskusjärjestöä, Suomen Biografiliitto (nykyinen Suomen Filmikamari). Hän oli järjestön ensimmäinen puheenjohtaja vuoteen 1931 ja uudelleen 1935–1937. Jo 1920-luvulta lähtien Adams rahoitti useita suomalaisia näytelmiäelokuvia, joiden ensi-illat olivat sitten Adamsin teattereissa. Adams tuotti Teuvo Tulion kolme ensimmäistä elokuvaa (muun muassa Regina Linnanheimon tähdittämät "Taistelu Heikkilän talosta" ja "Nuorena nukkunut"). Adams kuoli heinäkuussa 1938 leukemiaan ja juhannuksena vilustuttuaan saamaansa keuhkokuumeeseen.


title: Abel Adams

text: Syyskuussa 1986 Jukka ja Juha Mäkelän omistama Finnkino Oy osti Adams Filmin, Thomas Adamsin omistaman Savoy-Filmin ja Oy Kinoston osake-enemmistöt. Näin Adams Filmistä tuli osa Finnkinon konsernia.


title: Abel Adams

text: Aapeli Korhosen eli myöhemmin Abel Adamsin vanhemmat olivat maanviljelijä Aatami Korhonen ja Emma Huuskonen. Adamsin puoliso oli vuodesta 1916 ulkomaankirjeenvaihtaja Signe Maria Öhman (1885–1973, vuodesta 1945 af Forselles). Signestä tuli Adamsin kuoltua Adamsin yhtiön toimitusjohtaja. Tehtävä siirtyi vuonna 1958 heidän tyttärelleen Felicialle. Felician pojat Thomas Adams ja Kari Holma edustivat yhtiössä kolmatta sukupolvea.


title: Suomen Jääpalloliitto

text: Suomen Jääpalloliitto – Finlands Bandyförbund ry (SJPL) on suomalaisen jääpalloilun kattojärjestö. Se perustettiin 18. maaliskuuta 1972, kun Suomen Palloliiton jääpallojaosto eriytyi itsenäiseksi lajiliitokseen. Suomen Jääpalloliitto on Kansainvälisen jääpalloliiton, FIB:n, jäsen. Suomen Jääpalloliiton puheenjohtajana toimii Jari Kettunen.


title: Suomen Jääpalloliitto

text: Jääpallo tuli Suomeen Pietarista 1890-luvun lopussa ja juurtui vankimmin Viipuriin. Lajin toi Suomeen viipurilainen kauppias ja jääpalloilija Otto Wächter. Jääpallotoiminta levisi Viipurista myös muualle maahan ja organisoitui Suomen Palloliiton perustamisen myötä 1907.


title: Suomen Jääpalloliitto

text: Ensimmäinen Suomen mestaruus ratkaistiin jo seuraavana vuonna 1908. Mestaruuden voitti helsinkiläinen Polyteknikkojen Urheiluseura kaadettuaan Helsingin IFK:n loppuottelussa 8–3. Nuorten SM-tason kilpailutoiminta käynnistyi alle 19-vuotiaiden ikäluokassa 1943. Suomen itsenäistymisen myötä 1917 aloitettiin maajoukkuetoiminta. 23. helmikuuta 1919 Suomi kohtasi Helsingissä ensimmäisessä maaottelussaan Ruotsin. Ottelu päättyi Suomen 4–1-voittoon.


title: Suomen Jääpalloliitto

text: Suomen Palloliitto oli yksi perustajajäsenistä, kun Kansainvälinen jääpalloliitto perustettiin 1955. Jääpallo kuului Suomen Palloliiton ohjelmaan aina vuoteen 1972 asti, kunnes Suomen Jääpalloliitto perustettiin jääpalloilun itsenäiseksi lajiliitoksi. Oman liiton perustamista oli suunniteltu jo 1950-luvulla, mutta tuolloin oli vielä päätetty jatkaa Palloliiton alaisuudessa.


title: Maarit Niiniluoto

text: Leena Maarit Anneli Niiniluoto (s. 28. heinäkuuta 1943 Helsinki) on suomalainen kirjailija, journalisti ja suomalaisen viihteen historioitsija. Hänen isänsä oli Helsingin Sanomien päätoimittaja Yrjö Niiniluoto (1900–1961) ja äitinsä saman lehden kulttuuriosaston päällikkö Marja Niiniluoto, o.s. Linturi (1919–1995). Helsingin yliopiston kansleri Ilkka Niiniluoto on hänen veljensä.


title: Maarit Niiniluoto

text: Maarit Niiniluoto on opiskellut humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta, ja hän on suorittanut myös Diplome d’études supérieures (3éme dégré) -tutkinnon Strasbourgin yliopistossa.


title: Maarit Niiniluoto

text: Vuodesta 1962 alkaen muun muassa Ilta-Sanomien, Suomen Kuvalehden ja Uuden Suomen toimittajana työskennellyt Niiniluoto siirtyi vuonna 1991 freelanceriksi. Hän on uransa mittaan perehtynyt suomalaisen populaarimusiikin vaiheisiin ja ylipäänsä kotimaisen viihteen historian suuriin nimiin. Hänet tunnetaan suomalaisen tangon puolestapuhujana, lavatanssiperinteen tutkijana sekä 1950-luvun rillumareikulttuurin spesialistina. Yksi hänen merkittävimmistä alueistaan on sotavuosien viihdytystoiminta, jonka hän näkee tuon vaikean ajan merkittävänä selviytymisstrategiana. Hän on myös erityisesti paneutunut suomalaisten naissanoittajien tuotantoon ja elämänkohtaloihin.


title: Maarit Niiniluoto

text: Maarit Niiniluoto päätyi viihteen yhä kiehtovammalle alueelle vähitellen kirjojensa kautta. Hänen esikoiskirjansa, "Kari Suomalaisen Ihmisen ääni" (1978), oli ensimmäinen vakava teos suomalaisesta pilapiirtäjästä, joka itse sanoi olevansa populaarikulttuuria. Kansantaiteilija Esa Pakarisen elämäkerta "Hanuri ja hattu" (1980) kertoi jo viihteen katkerista juurista. Säveltäjä Toivo Kärjen elämäkerta "Siks' oon mä suruinen" (1982) on syväluotaus lahjakkaan säveltäjän ja vaikuttajan elämään ja tuntoihin. "Kaustinen soi" (1984) kertoo suomalaisen populaarimusiikin kansanomaisista juurista.


title: Maarit Niiniluoto

text: 1930-luvun suursuosikin, Harmony Sisters -lauluyhtyeen vaiheet Niiniluoto dokumentoi teoksessaan "Sulle salaisuuden kertoa mä voisin – Harmony Sistersin tarina" (1992). Kun Neuvostoliitto hajosi vuonna 1991 ja neuvostovastaisiksi tuomitut sota-ajan iskelmät vapautuivat lopullisesti pannasta, ne alkoivat jälleen soida radiossa, ja Korsuorkesterin kaltaiset nostalgiayhtyeet ryhtyivät esittämään niitä lavoilla. Tällöin Niiniluoto tarttui otolliseen tilaisuuteen ja kirjoitti toistaiseksi ainoan kattavan teoksen sota-ajan viihdytystoiminnasta. "On elon retki näin" (1995) kertoi rintamaradioista ja -teattereista, viihdytyskiertueista sekä kotirintaman asemiesilloista.


title: Maarit Niiniluoto

text: Niiniluoto toimi vuosina 1977–1990 yhtenä Yleisradion asiaviihdeohjelman "Yhtä köyttä -yhdistyksen" käsikirjoittajista. Vuodesta 1990 lähtien hän on tehnyt freelancerina Radio Suomen "Iskelmäradio"-ohjelmaa ja oli edesmenneen Ilpo Hakasalon pitkäaikainen työtoveri. Hänen ideanaan on ollut laatia ohjelmakokonaisuuksia eri aiheista ja henkilöistä, ja näissä lähetyksissä on soinut jopa 1920-luvun gramofonilevyjä.


title: Maarit Niiniluoto

text: Niiniluoto on satojen kotimaisten esiintymisten ja juontojen lisäksi luennoinut suomalaisesta tangosta ja sotavuosien viihdytystoiminnasta muun muassa Tukholmassa, Brysselissä, Pariisissa, Buenos Airesissa ja Montevideossa. Hän juonsi kymmenen vuoden ajan sotavuosien viimeisen esiintyvän naistaiteilijan Tuire Orrin ja tämän pitkäaikaisen säestäjän Aarno Wallin konsertteja. Hänet nähtiin myös television kesäohjelmissa "Tanssit stadissa" sekä "Vadelmakallion iltamat" (1996–1998). Hän on tehnyt käsikirjoituksen televisioelokuvaan "Toivo Kärki – Siks' oon mä suruinen" (1997), ja hän esitti itseään Timo Koivusalon elokuvassa "Rentun ruusu" (2001).


title: Maarit Niiniluoto

text: Asikkalassa järjestettyjen Toivo Kärki -juhlien taiteellisena johtajana Niiniluoto toimi vuodet 1999–2005.


title: Maarit Niiniluoto

text: Uransa aikana Maarit Niiniluoto on saanut Yleisradion sivistyspalkinnon 1995, Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n Prix Elvis -palkinnon 1996, Kaustinen Folk Music Festival -plaketin 1998 ja Topelius-mitalin suomalaisen kulttuurin hyväksi tehdystä työstä 1998. Vuonna 2000 Suomen freelance-journalistit ry. valitsi hänet Vuoden freelanceriksi. Viihdemusiikin Ystävien Seuran kunniajäsen hänestä tuli 2006. Suomen tietokirjailijat ry:n Tietokirjailijapalkinnon laajasta ja ansiokkaasta urasta hän sai 2008. Stadin slangi ry nimitti hänet Stadin Friiduksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2009.


title: Torikatu (Oulu)

text: Torikatu on eräs Oulun ruutukaavakeskustan kaduista ja liikenteellisesti kaupungin tärkeimpiä katuja. Katu alkaa Franzénin puiston ja Oulun Lyseon lukion välistä Linnankadulta, ja jatkuu etelälounaaseen aina Heinäpäähän saakka. Katu johtaa Pokkisen, Vanhantullin ja Hollihaan kaupunginosien halki, päättyen Tarkka-ampujankadulle. Kadun pituus on 1,6 kilometriä.


title: Torikatu (Oulu)

text: Torikatu on remontoitu joukkoliikennekaduksi. Keskustan läpi Limingantullista Tuiraan aiemmin Isoakatua pitkin kulkeneet linja-autovuorot siirtyivät Torikadulle 22. syyskuuta 2007 alkaen.


title: Torikatu (Oulu)

text: Tie on koko pituudeltaan kaksikaistainen. Pokkisen ja Vanhatullin kaupunginosissa välillä Kajaaninkatu–Albertinkatu katu on neljän kaistan levyinen, mutta kadun reunat on varattu pysäköintialueiksi. Välille Albertinkatu–Puistokatu on rakennettu reunuskivin erotetut pysäköintialueet.


title: Torikatu (Oulu)

text: Merkittävimmät risteävät kadut ovat Linnankatu, Kajaaninkatu, Saaristonkatu ja Puistokatu.


title: Torikatu (Oulu)

text: Torikatu on yksi Oulun vanhimpia katuja. Kadusta on mainintoja Torikatu ("Torggatan") -nimellä jo 1600-luvun lopun tuomiokirjoissa. Oulun kartassa vuodelta 1705 Torikatu noudattelee jo nykyistä linjaansa nykyisen Saaristonkadun tienoille asti, jossa katulinja kääntyy itäänpäin kohti Limingantullia. Monia Oulun katujen nimiä muutettiin vuoden 1907 asemakaavan hyväksymisen yhteydessä. Tällöin puututtiin kuitenkin lähinnä pitkiin nimiin ja Torikadun nimi jäi silloin ennalleen. Vuodesta 1923 lähtien Oulun katujen nimikyltit ovat olleet vain suomenkielisiä. Loppuvuonna 1917 luovuttiin venäjänkielisistä katukylteistä ja vuonna 1923 ruotsinkielisistä kilvistä.


title: Täpläperhoset

text: Täpläperhoset ("Nymphalidae") on päiväperhosten ("Papilionoidea") runsaslajinen heimo, jonka lajeja esiintyy arktisilta alueilta tropiikkiin. Lajeja tunnetaan yli 6 000 yhteensä 11 alaheimossa. Heimoon kuuluu monia tunnetuimpia perhosia, kuten nokkosperhonen, amiraali ja monarkkiperhonen. Suomessa täpläperhosia on tavattu 61 lajia, joista muutama harhailijoina.


title: Täpläperhoset

text: Täpläperhoset ovat yleensä keskikokoisia tai suuria. Siipien yläpinnan väritys on usein kirkas ja huomiota herättävä, mutta joukossa on myös siiviltään läpinäkyviä lajeja. Siipien alapinnalla on usein naamioiva suojaväri. Siipien kirkkailla väreillä on ennen kaikkea saalistajia varoittava merkitys, sillä heimon lajit ovat yleensä joko pahanmakuisia tai myrkyllisiä. Etenkin varhain keväällä lentävillä lajeilla värityksellä on merkitystä myös auringon lämmön keräämisessä. Täpläperhosten siipikuvioinnissa on ryhmälle tunnusomainen, useista poikkiviiruista ja silmätäplistä muodostuva kaava.


title: Täpläperhoset

text: Nokkaperhosten ("Libytheinae") alaheimoa lukuun ottamatta täpläperhosten molemmilla sukupuolilla etummainen raajapari on lyhyt ja kävelyyn kelpaamaton. Naaraat käyttävät tynkämäisiä eturaajojaan munimispaikan tunnusteluun, mutta koiraat eivät luultavasti käytä eturaajojaan lainkaan. Tunnusomaisena piirteenä tuntosarvien alapinnalla on kolme pitkittäisharjannetta ja naaraan munanasettimeen liittyy muilta perhosryhmiltä puuttuva von Sieboldin elin. Koiraat etsivät parittelukumppania joskus jopa kilometrien pituisilla partiointilennoilla. Toukat ovat karvaisia tai piikkisiä.


title: Täpläperhoset

text: Muun muassa banaanilla ja kookospalmulla elävien kaarnasiipien ("Brassolis") ja pöllökkäiden ("Caligo") lajeja sekä muutamia kaposiipilajeja lukuun ottamatta täpläperhosiin ei kuulu mainittavia viljelykasvien tuholaisia.


title: Täpläperhoset

text: Aiemmin hopeatäplät luettiin omaan alaheimoonsa (Argynniinae), mutta varsinkin toukkien rakenteiden samankaltaisuuksien perusteella ne luetaan nykyään kaposiipien kanssa samaan aurinkoperhosten alaheimoon (Heliconiinae).


title: Torikatu

text: Torikatu voi tarkoittaa seuraavia liikenneväyliä:


title: Stena Line

text: Stena Line on ruotsalainen varustamo, joka liikennöi koko Pohjois-Euroopassa Suomea lukuun ottamatta. Stena Line omistaa myös ruotsalaisen osan Scandlines-varustamosta.


title: Stena Line

text: Sten A. Olssonilla oli jo 1950-luvulla varustamo, joka kuljetti metalliromua. Varustamo oli osa varhaisen Stena Metall -yhtiön toimintaa. Tanskalainen laivanvarustaja yritti 1960-luvun alkupuolella aloittaa laivalinjaa Göteborgin ja Skagenin välillä, varustamoa kutsuttiin nimellä Skagenlinjen. Yritys päätyi konkurssiin, mutta innoitti Sten A. Olssonia jatkamaan yritystä. Vuonna 1964 saivat ensimmäiset laivat (Skagenbåtar) omistajakseen Sten A. Olssonin. Ne olivat uudelleenrakennettuja rahtilaivoja, jotka saivat matkustajikseen monia kotirouvia. Se oli eräänlaista Tanskan ja Ruotsin välistä rajakauppaa, joka oli rahallisesti suurta.


title: Stena Line

text: Vuosien mittaan varustamo osti autolauttoja, mistä seurasi Frederikshavnin tulo määräsatamaksi. Siitä tuli vakava kilpailija Sessanlinjen-varustamolle, joka käytti satamanaan Majnabbea. Keskeisen laituripaikan saaminen läheltä Göteborgin Järntorgetia vahvisti varustamon kilpailuasemaa.


title: Stena Line

text: Myöhemmin liikennettä laajennettiin kattamaan jopa Saksan Kiel. Vuonna 1982 ostettiin Sessanlinjen-varustamo Göteborgista ja Saksan liikenne siirtyi Sessanlinjenin vanhaan terminaaliin. Uudempia linjoja on hankittu yritysostoin. Stena Line toimii nykyisin koko Euroopassa: Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Saksassa, Puolassa, Isossa-Britanniassa, Irlannissa ja Alankomaissa. Stena-konserniin kuuluvia yrityksiä ovat esimerkiksi Stena Metall, Stena RoRo, Stena Cargo, Stena Bulk, Stena Fastigheter ja HH-Ferries. Varustamo on tänään yksi maailman suurimmista. Matkustajaliikenteen lisäksi sillä on laaja rahtiliikenne lukuisilla pohjoiseurooppalaisilla linjoilla.


title: Stena Line

text: Vuonna 1972 Stena Line oli yksi ensimmäisistä eurooppalaisista autolauttavarustamoista, joka otti käyttöön tietokoneisiin perustuvan matkustajien varausjärjestelmän. Vuonna 1978 myös rahtiliikenne alkoi käyttää tietokoneistettua varausjärjestelmää. Ensimmäisenä vain rahtiliikenteen käyttämänä reittinä aloitti Ruotsin Göteborgin ja Saksan Kielin välinen linja. Laivana tällä reitillä oli M/S Stena Transporter.


title: Stena Line

text: Stena Line hankki 1980-luvulla kaksi skandinaavista lauttavarustamoa ja yhden hollantilaisen varustamon. Se osti SMZ Crown Line Holland -varustamon 1989 ja liitti Hoek van Holland–Harwich -reitin Pohjanmeren Stena Line -reitiksi. Varustamo kaksinkertaisti kokonsa 1990 hankkimalla Sealink British Ferries -yhtiön, joka aiemmin tunnettiin Sealink-nimisenä kunnes se osti Sea Containers Ltd:n vuonna 1984. Tästä tuli Sealink Stena Line, sitten Stena Sealink Line ja lopulta Stena Line (UK), joka nykyisin hoitaa kaiken Stenan lauttaliikenteen Ison-Britannian ja Irlannin välillä.


title: Stena Line

text: Vuonna 1996 Stena Line otti käyttöön sen 20 000 tonnin pika-alukset (HSS, high-speed sea service), jotka liikennöivät reiteillä Belfast–Stranraer, Holyhead–Dún Laoghaire ja Hoek van Holland–Harwich. Kolmen 1 500-paikkaisen pika-aluksen lisäksi Stena Line tilasi kaksi pienempää 900-paikkaista pika-alusta liikennöimään Ruotsin Göteborgin ja Tanskan Frederikshavnin välille. Vain toinen näistä pienemmistä pika-aluksista on valmistunut toisen jäädessä keskeneräiseksi telakan konkurssin vuoksi.


title: Stena Line

text: Vuonna 1998 Stena ja P&O European Ferries Ltd yhdistivät toimintansa Doverissa ja Newhavenissa ja ottivat käyttöön nimen P&O Stena Line. Vuonna 2002 P&O, joka jo omisti 60 prosenttia osakkeista, hankki Stenan 40 prosentin osuuden, ja niin siitä tuli koko P&O Stena Linen omistaja.


title: Stena Line

text: Vuonna 2000 Stena Line hankki Scandlines AB:n, joka on ruotsalainen lauttavarustamo, ja 2003 se ilmoitti sijoittavansa 70 miljoonaa puntaa Belfastin ja Skotlannin terminaalien kehittämiseen. Scandlinesin tanskalainen ja saksalainen varustamo eivät kuuluneet tähän kauppaan. Vuonna 2012 Stena osti Scandlinesin Itämeren puoleisia toimintoja ja laajentui Latvian ja Ruotsin sekä Saksan välisille linjoille.


title: Fair to Midland

text: Fair to Midland oli yhdysvaltalainen rock-yhtye joka perustettiin 1998. Yhtye on julkaissut kolme albumia ja yhden EP:n, ja ollut kiertueella muun muassa Dir en greyn, Flyleafin, Alexisonfiren, Saosinin ja As I Lay Dyingin kanssa.


title: Koivisto (paikannimi)

text: Koivisto on usean paikan nimi suomalaisten historiallisilla asuinalueilla. Suurin osa näistä sijaitsee rannikolla tai muuten tärkeiden vesireittien varrella. Näistä ainakin osalla tiedetään olleen aikaisemmin ruotsinkielisen nimen Björkö ("Koivusaari"). Nämä on sitten käännetty suomeksi muun muassa Koivistoiksi tai Koivusaariksi.


title: Koivisto (paikannimi)

text: Erään teorian mukaan osa Koivisto-nimistöstä viittaisi viikinkiaikaisiin kauppapaikkoihin, joiden nimeen olisi sisältynyt kaupparauhaa tai -oikeutta tarkoittava "birk"-sana (vrt. Birka Ruotsissa), joka olisi myöhemmin ymmärretty koivua tarkoittavaksi.


title: Suomi Viina

text: Suomi Viina on Pernod Ricard Finlandin valmistama maustamaton viina. Siinä on alkoholia 32,0 tilavuusprosenttia. Pullon etiketissä on Suomen lippu. Se valmistetaan ranskalaisesta etanolista, joka käsitellään, pullotetaan, pakataan ja varastoidaan Raisiossa Pernod Ricardin tehtaalla. Viinaa on valmistettu vuodesta 1998.


title: Suomi Viina

text: Vuonna 2018 Suomi Viina oli litramäärältään Alkon kolmanneksi myydyin tuotemerkki. Puolen litran pullossa Suomi Viinaa on 1 120 kilokaloria energiaa.


title: Heinäkuun vallankumous

text:
Heinäkuun vallankumous eli Ranskan vuoden 1830 vallankumous oli heinäkuun 27. ja 29. päivän välillä vuonna 1830 Pariisissa tapahtunut kansannousu, joka johti kuningas Kaarle X:n vallastaluopumiseen ja Ludvig Filipin valtaannousuun. Kansannousu oli viime kädessä reaktio konservatiivisen Kaarle X:n julkaisemiin taantumuksellisiin heinäkuun ordonansseihin, joiden katsottiin kumoavan vuoden 1814 perustuslain periaatteet. Väkijoukko valloitti Tuileries’n, Louvren, arkkipiispan palatsin ja muita tärkeitä rakennuksia. Kaarle X luopui vallasta 2. elokuuta ja hänen tilalleen uudeksi kuninkaaksi nimettiin 9. elokuuta Ludvig Filip, jonka hallituskautta 1830–1848 kutsuttiin heinäkuun monarkiaksi.
Ranskassa oli alkanut teollistuminen 1800-luvun alussa. Tehtaita rakennettiin ja suurliikemiehet tekivät suuria voittoja ja rikkauksia. Kaupungeissa eli työväenluokka, joka kamppaili vaikeissa olosuhteissa jokapäiväisestä toimeentulostaan. Heidän keskuudessaan eli muisto vuoden 1789 vallankumouksesta ja jakobiineista, jotka tasasivat rikkaiden ja köyhien erot.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Lisää jännitettä yhteiskuntaan toi aateliston ja hengellisen säädyn vaalima ajatus siitä, että yhteiskunta tuli palauttaa sellaiseksi kuin se oli ollut ennen vuotta 1789. Heidän mielestään Ranska oli hunningolla, ja he kohdistivat inhonsa vapaamielistä porvaristoa ja sanomalehdistöä kohtaan. Porvaristo taas inhosi niin aatelistoa kuin työläisiäkin.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Napoleonin sotien jälkeen hallitsijaksi oli noussut kuningas Ludvig XVIII, joka oli antanut Ranskalle perustuslain. Aateli ja hengellinen sääty ei voinut tätä hyväksyä, mutta porvaristo kannatti sitä ja toivoi hallituksen myös noudattavan sitä. Taitava pääministeri, Joseph de Villèle, sai tasapainopolitiikallaan yhteiskuntarauhan säilymään. Asiat muuttuivat, kun kuninkaaksi tuli vuonna 1824 Kaarle X.


title: Heinäkuun vallankumous

text:
Uuden kuninkaan aikana konservatiivien vaikutusvalta kasvoi ja he saivat vuonna 1829 pääministeriksi oman miehensä, ruhtinas Jules de Polignacin. Hän oli aikoinaan vastustanut vallankumousta ja Napoleonia ja ollut vakaumuksensa takia kymmenen vuotta vuotta vankilassa. Hän uskoi, että kuninkaat saavat valtansa suoraan Jumalaita. Häntä ei oltu yhdistetty mihinkään skandaaliin ja häntä pidettiin siveellisesti esikuvallisena ja moitteettomana. Arvostelijat moittivat häntä itsepäisyydestä, arvostelukyvyn puutteesta ja heikosta älystä. Ruhtinas Charles Maurice de Talleyrand sanoi hänen vievän Ranskan kuilun partaalle. Opposition äänenä esiintyi Talleyrandin tukema Adolphe Thiers, jonka julkaisema uusi sanomalehti, "Le National" ruoski armottomasti pääministeriä ja kuningasta. Mukana hallituksen vastaisissa juonitteluissa oli myös tuleva kuningas, Orleansin herttua, Ludvig Filip, jonka kotipalatsin salonkeihin oppositiomiehet kokoontuivat.
Pääministeri de Polignac riitautui nopeasti edustajakamarin kanssa. Pääministeriään tukeakseen kuningas Kaarle X hajotti edustajakamarin ja määräsi uudet vaalit. Vaalituloksena oli opposition vahvistuminen edustajakamarissa. Nyt kuningas antoi julistuksen joka lakkautti painovapauden, vaalilakia muutettiin niin, että äänioikeutettujen määrä pieneni ja uusi edustajakamari hajotettiin. Kuningas kaappasi julistuksella itselleen laittomasti lisää valtaa. Tämä tapahtui 26. heinäkuuta 1830.
Säädökset tehtiin julki kansalle ja aluksi Pariisissa vallitsi 27. heinäkuuta hiljaisuus. Kansaa alkoi kerääntyä hiljalleen kaduille ja "Le Nationalin" toimituksen eteen kerääntyneet näkivät poliisien menevän toimitukseen tehtävänään estää lehden ilmestymisen. Poliisin mukaan "Le Nationalin" toimittajat olivat rikkoneet uutta lakia julkaisemalla sanomalehteä ilman ennakkosensuuria ja sen koko painos sekä painokoneet piti takavarikoida. Thiers julisti, että hallinto on nyt menettänyt laillisuutensa ja ihmisten on käytävä vastarintaan. Sanat levisivät nopeasti julkisuuteen. Niitä levitettiin ympäri Pariisia julisteina. Ihmisiä alkoi kerääntyä pääministerin kodin edustalle huutaen iskulausetta "Eläköön perustuslaki !"


title: Heinäkuun vallankumous

text: Hallitus vastasi laittamalla armeijan liikekannalle ja asettamalla sotilaita vartioimaan merkittäviä rakennuksia. Pariisilaiset ryhtyivät rakentamaan barrikadeja ja aseita etsittiin kätköistä. Barrikadeilla esiintyi väkeä monista eri yhteiskuntaryhmistä: niillä oli ylioppilaita, käsityöläisiä, entisiä Napoleonin armeijan upseereita ja erityisen paljon oli liikkeellä työläisiä. Työläisiä elähdytti vanha jakobiinihenki ja ajatus yhteiskunnallisesta tasa-arvosta. Kiellettynä ollut trikolorilippu laitettiin liehumaan uudelleen. Vanha vapaustaistelija Gilbert du Motier de Lafayette keräsi kokoon jo lakkautetetun kansalliskaartin miehiä.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Tunti tunnilla vallankumouksellisiin liittyi enemmän väkeä. Vallankumouksellisten voitto varmistui, kun kaksi rykmenttiä asettui heidän puolelleen. Louvre ja Tuileries’n palatsi vallattiin hallitukselta. Kuningas Kaarle X oleskeli edelleen maatilallaan Saint-Cloudissa. Pariisista kantautui laukausten ja kirkonkellojen ääniä, mutta kuningas ei antanut sen häiritä. Hän uskoi, että kyseessä oli vain pieni, itsekseen lakkaava mellakka. Vaikka kaupungista alkoi kantautua yhä huolestuttavampia viestejä, hän ei uskonut, että kansa haluaa hänet syrjään.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Kun kaduilla taisteltiin, oli kulissien takana käynnistynyt poliittinen peli uuden hallinnon luomiseksi. Talleyrand lähetti nyt viestin Ludvig Filipille, että häntä tarvittaisiin Pariisissa. Näyttämölle astui takaisin myös Thiers, joka ilmoitti kannattavansa vapaamielistä kuningasvaltaa. Porvaristo oli pitänyt työläisiä tarpeellisina liittolaisina konservatiivista kuninkaan valtaa vastaan taistellessa, mutta sille ei haluttu antaa valtaa. Tasavaltaisen hallinnon pelättiin suututtavan suurvallat ja johtavan tuhoisaan sotaan.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Kun Pariisi oli vallankumouksellisten hallussa, Ludvig Filip noudatti kutsua ja saapui Pariisiin. Lafaytte ja Ludvig Filip näyttäytyivät kansalle kaupungintalon parvekkeella ja trikolorin hulmutessa syleilivät toisiaan.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Kaarle X ymmärsi nyt, että hänen valtakautensa oli loppunut. Elokuun toisena päivänä hän luopui kruunusta pojanpoikansa hyväksi. Kuninkaanlinnan pihalla laskettiin kuninkaallinen lippu ja kuningas tarkasti viimeisen kerran kaartin. Viikkoa myöhemmin hän purjehti Englantiin. 9. elokuuta Ludvig Filip otti vastaan hänelle tarjotun kuninkaan kruunun. Osoituksensa vapaamielisyydestään hän otti itselleen hallitsijanimen Ludvig Filip, ranskalaisten kuningas.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Vallankumous synnytti uuden perustuslaillisen monarkian, jota kutsuttiin heinäkuun monarkiaksi. Sitä vastustavia konservatiivisia Bourbon-suvun kannattajia ryhdyttiin kutsumaan legitimisteiksi.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Vallankumous levisi Brysseliin, missä elokuun kansannousu eli Belgian vallankumous johti itsenäisen kuningaskunnan syntyyn. Levottomuuksia oli myös Puolassa ja Italiassa.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Ranskassa työläiset ja ylioppilaat pettyivät nopeasti vallankumouksen lopputulokseen. Äänioikeutettujen määrää oli uudessa perustuslaissa lisätty, mutta heidän määränsä oli kuitenkin vain 200 000 Ranskan 30 miljoonasta asukkaasta. Suurella osalla kansaa ei ollut mitään mahdollisuutta esittää mielipidettään maan politiikasta ja valtaa käyttivät lähinnä suurporvarit, yhteiskuntaluokka, johon myös kuningas Ludvig Filip samaistui. Lisäksi vuonna 1832 julkaistiin joukko säädöksiä, joilla uudelleen rajoitettiin painovapautta ja yhdistymisvapautta.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Opposition ajatusmaailma tulee jälkipolville hyvin esille pilapiirtäjä Honoré Daumierin piirroksissa. Radikaali "La Caricature" -lehti julkaisi vuosina 1831-1835 sarjan armottomia pilapiirroksia, joissa Daumier syytti hallitsijaa halpamaisuudesta, omahyväisyydestä ja armottomasta kovuudesta köyhää kansaa kohtaan. Osansa saivat myös virkamiehet, ministerit ja suurliikemiehet. Daumier joutui piirrostensa takia vankilaan ja lehti lakkautettiin.


title: Heinäkuun vallankumous

text: Epäoikeudenmukainen vallanjako ja heikko taloustilanne johtivat maassa kesäkuun kapinaan vuonna 1832. Hallitus murskasi sen parissa päivässä. Tyytymättömyys jäi kuitenkin kytemään ja se kasvoi kasvamistaan johtaen vuoden 1848 helmikuun vallankumoukseen.


title: Mbaqanga

text: Mbaqanga on eteläafrikkalainen 1930-luvulla syntynyt tanssimusiikin laji. Musiikille tunnusomaisia piirteitä on voimakas rytmi ja bassolinja. Mbaqangan keskeisiä kasvualueita oli 1950-luvulla Johannesburgin Sophiatownin township.


title: Mbaqanga

text: Mbaqanga sai vaikutteita useista varhaisemmista musiikin tyylilajiesta kuten jazzista, kwelasta ja marabista. Nykyiset mbaqanga-yhtyeet koostuvat tavanomaisesti rummuista, bassosta, laulajasta, kitaroista ja mahdollisesti vaskipuhaltimista. Niille tunnusomaista on rumpujen, basson, laulun ja kitaroiden eriaikainen sisääntulo. Marabimusiikin syklinen luonne yhdistyi perinteisiin afrikkalaisiin tansseihin kuten zulujen "indlamuun".


title: Mbaqanga

text: Mbaqanga ympärille syntynyt uusi urbaani musta eteläafrikkalainen kulttuuri innoitti myös muita taidelajeja, erityisesti kirjallisuutta "Drum Generation"-nimisen ryhmän muodossa. Sophiatownin vilkas yöelämä veti puoleensa myös uskaliaita ja vapaamielisiä valkoisia eteläafrikkalaisia ja alueella tapahtui ensimmäistä todellista kulttuurillista ja sosiaalista vuorovaikutusta maan etnisten ryhmien välillä. Apartheid-hallinto päätti Sophiatownin kulttuurisen kultakauden kun se ryhmäaluelain nojalla julisti sen valkoiseksi alueeksi. 12. helmikuuta 1955 noin 65 000 asukasta siirrettiin kolmentoista mailin päässä sijaitsevalle uudelle alueelle.


title: Mbaqanga

text: 1980-luvulla syntyi mbaqangan ja punkin fuusioita kuten "Soul Brothers"-yhtye ja Hugh Masakelan levy "Technobush".


title: Le Petit Journal

text: Le Petit Journal oli pariisilainen päivittäin ilmestynyt sanomalehti, jota julkaistiin vuosina 1863–1944. Sen perusti Moïse Polydore Millaud. Lehden sivuilla ilmestyi useita Émile Gaboriaun ja Ponson du Terrailin sarjaromaaneita.


title: Le Petit Journal

text: Suosionsa huipulla 1890-luvulla lehdellä oli noin miljoonan kappaleen levikki, ja vuodesta 1884 julkaisu sisälsi viikoittaisen kuvitetun liitteen.


title: Le Petit Journal

text: Le Petit Journal järjesti historian ensimmäisen autokilpailun, vuoden 1894 Pariisi-Rouen ”Hevosettomien kärryjen kisan” (). Ensimmäisenä maaliin tuli kreivi Jules de Dion De Dion-Boutonillaan. Tuomaristo kuitenkin hylkäsi hänen suorituksensa käytetyn kolmipyöräisen ajoneuvon vaarallisuuteen ja epätaloudellisuuteen vedoten. Niinpä ensimmäinen palkinto myönnettiin Peugeot'n ja Panhard & Levassotin edustajille.


title: Le Petit Journal

text: Le Petit Journal perusti 1891 Pariisi–Brest–Pariisi-pyöräkilpailun. Se teki näin havaittuaan aiemmin samana vuonna järjestetystä Bordeaux–Pariisi-pyöräkilpailusta tehtyjen selostusten nostaneen merkittävästi lehden levikkiä.


title: Stump

text: Stump oli suomalainen nuorisolehti, jota julkaistiin vuosina 1966–1970. Sen päätoimittajia olivat Seppo Bruun, Ilkka Sysimetsä ja viimeisenä vuonna Timo Toivonen. Kustantajana toimi Lehtipojat ja lehti ilmestyi noin kerran kuukaudessa. Lehden formaatti oli aluksi tabloidimainen, noin A3-kokoinen, mutta muuttui myöhemmin tavanomaiseksi aikakauslehtiformaatiksi.


title: Stump

text: Lehden jutut olivat aluksi muutaman virkkeen esittelyjä äänilevyistä ja niiden esittäjistä. Stump aloitti 1967 juttusarjan, jossa esiteltiin Suomen suurimpien kaupunkien nuorisokulttuuria. Lehden ”Karvapäälista” esitteli kitarayhtyeitä eri puolilta Suomea. Koska Suomen Yleisradio lähetti yhä varsin vähän popmusiikkia, lehti teki juttusarjan DX-kuuntelusta. Yhteiskunnalliseen osallistuvuuteen kannustavan ajan hengen mukaisesti se aloitti myös seksuaalisuus- ja huumekysymysten käsittelyn sekä otti kantaa moniin nuoria koskettaviin yhteiskunnallisiin aiheisiin, kuten koululaitoksen kuriin, ravintoloiden korkeisiin ikärajoihin ja oikeuteen tupakoida koulussa.


title: Stump

text: Loppuaikoinaan lehti alkoi kilpailla skandaali- ja miestenlehtien kanssa painottamalla sisällössä yhä enemmän seksiasioita. Lehden kansissa esiintyi tuohon aikaan alastomia nuoria naisia, kuitenkin melko siveellisissä asennoissa ja jotakin kantaa ottavaa juttuotsikkoa kuvittamassa. Tyylinmuutos ei kuitenkaan kyennyt pelastamaan lehteä, vaan sen ilmestyminen loppui vuonna 1970.


title: Nauran ja rakastan

text: Nauran ja rakastan on Arja Korisevan 13. albumi, joka julkaistiin 2003. Albumin on julkaissut CD-levynä Magnum Music. Albumin kappaleesta "Tää tunne meille jää" tehtiin musiikkivideo, joka esitettiin "Levyraati" -ohjelmassa.


title: Nauran ja rakastan

text: Kesällä 2003 levyltä irrotettu tangosinkku, Voitko vain unohtaa, myi kultaa, eli yli 5000 kappaletta, Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Lisäksi levy palkittiin elokuussa 2003 paikallisradioitten toimittajien "kuukauden levy" -kunniakirjalla.


title: Carnegie-mitali

text: Carnegie-mitali () on Yhdistyneen kuningaskunnan vanhin lastenkirjallisuuspalkinto. Englantilaisen kirjastoseuran (Library Association) vuonna 1936 perustama ja skotlantilaissyntyisen Andrew Carnegien mukaan nimetty palkinto on jaettu ansiokkaille lasten- ja nuortenkirjoille vuosittain 1937 lähtien. Vuodesta 2002 lähtien palkinnon on myöntänyt CILIP (Chartered Institute of Library and Information Professionals).


title: Carnegie-mitali

text: Voittajan valitsee edellisenä vuonna Britanniassa julkaistuista kirjoista kahdestatoista kirjastonhoitajasta koostuva raati. Carnegie-mitali ei sisällä lainkaan rahapalkintoa, sillä voittajalle myönnetään kultainen mitali ja viidensadan punnan arvosta kirjoja lahjoitettavaksi valitsemalleen kirjastolle. Valintamenettelyltään Carnegie-palkinto vastaa Newbery-mitalia, yhdysvaltalaista lastenkirjallisuuspalkintoa, jonka jakaa American Library Association.


title: Carnegie-mitali

text: Carnegie-mitalin ovat vuosien saatossa voittaneet muun muassa C. S. Lewis (1957), Richard Adams (1973), Philip Pullman (1996) ja Terry Pratchett (2002). Kahdesti palkinnon on saanut kaikkiaan seitsemän kirjailijaa: Robert Westall (1976 & 1982), Jan Mark (1977 & 1984), Peter Dickinson (1980 & 1981), Margaret Mahy (1983 & 1985), Berlie Doherty (1987 & 1992), Anne Fine (1990 & 1993) ja Patrick Ness (2011 & 2012).


title: Carnegie-mitali

text: Vuonna 1955 Carnegie-mitalin rinnalle perustettiin myös lastenkirjojen kuvittajille tarkoitettu Kate Greenaway -mitali.


title: Carnegie-mitali

text: CILIP on Ison-Britannian suurin kirjasto- ja informaatioalan järjestö, jolla on noin 24 000 jäsentä. Jokaisella jäsenellä on oikeus nimetä ehdolle Carnegie-mitalin saajaksi vuosittain kaksi erityislaatuisen hyväksi kokemaansa lastenkirjaa. Kirjan on oltava englanninkielinen, suunnattu lapsille tai nuorille ja julkaistu kuluneena vuonna. Alkuperäisistä poiketen nykyiset säännöt sallivat palkinnon jo aiemmin voittaneiden kirjailijoiden uudet teokset ehdokkaiksi. Kirjoja voivat asettaa ehdolle myös järjestön paikallisryhmät ja alajaostot. Alun perin palkintoehdokkaiksi kelpasivat vain englantilaisten kirjailijoiden Englannissa julkaistut kirjat, mutta vuodesta 1969 lähtien kaikki englanniksi kirjoitetut teokset on hyväksytty, kuitenkin sillä ehdolla, että Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella julkaistut kirjat on täytynyt julkaista myös Britanniassa kolmen kuukauden sisällä ensijulkaisusta. Carnegie-mitali voidaan jakaa myös tietokirjalle. Palkinnon saaneita tietokirjoja ovat ainakin Agnes Allenin "The Story of Your Home" (1949), Edward Osmondin "A Valley Grows Up" (1953) ja Ian W. Cornwallin ja Howard M. Maitlandin "The Making of Man" (1960); Eleanor Doorlyn vuonna 1939 julkaistu "The Radium Woman" on lapsille suunnattu elämäkerta fyysikko Marie Curiesta. Vuonna 2009 palkinto myönnettiin ensimmäistä kertaa postuumisti, sillä kirjailija Siobhan Dowd kuoli syöpään vain kolme kuukautta palkitun neljännen kirjansa julkaisun jälkeen.


title: Carnegie-mitali

text: Valintaraadin muodostaa kaksitoista CILIP:n lastenkirjallisuuteen keskittyneen jaoksen YLG:n ("Youth Libraries Group") jäsentä, jotka siis ovat ammatiltaan lastenkirjastonhoitajia. He lukevat ja arvioivat kaikki kirjaehdokkaat, ja valitsevat sitten niistä noin kuusi finalistia. Lista finaaliin selvinneistä teoksista julkistetaan vuosittain huhtikuussa ja Carnegie-mitalin voittaja paljastetaan heinäkuisessa palkintoseremoniassa. Samassa juhlassa jaetaan myös kuvittajien Kate Greenaway -mitali, jonka valitsee sama raati.


title: Carnegie-mitali

text: Ammattilaisten suorittamaa valintaa on pidetty yhtenä syynä palkinnon saavuttamaan arvostukseen. Lastenkirjoihin erikoistuneilla kirjastonhoitajilla voidaan katsoa olevan ammattinsa kautta poikkeuksellisen hyvä tuntuma myös kirjojen todellisen kohderyhmän mielipiteistä. Toisaalta The Daily Telegraph -lehden vuonna 2002 teettämässä kyselyssä, jossa selvitettiin kirjastojen Carnegie-aiheisiin lukuryhmiin osallistuneiden nuorten mielipiteitä, palkinnosta päättävien aikuisten tuomareiden kritisoitiin suosivan teoksia, jotka käsittelevät vaikeita ja kiistanalaisia teemoja vähemmän räväköistä aiheista kertovien tarinoiden kustannuksella. Haastatellut nuoret katsoivat, että myös kirjojen varsinaisella kohderyhmällä pitäisi olla jonkinlaista sananvaltaa voittajan valinnassa. Vuosituhannen vaihteen tuntumassa palkinnon voittivat muun muassa Beverley Naidoon Nigeriasta Britanniaan saapuvista pakolaislapsista kertova "The Other Side of Truth", Aidan Chambersin eutanasiaa ja seksuaalista heräämistä käsittelevä "Postcards From No Man’s Land" sekä Melvin Burgessin "Hepo", jonka päähenkilö on heroiiniaddikti. Nuorten lukijoiden suosikeista esimerkiksi J. K. Rowling ja Roald Dahl ovat jääneet vaille Carnegie-mitalia.


title: Carnegie-mitali

text: Luettelon vuosiluvut viittaavat kirjan alkuperäiseen julkaisuvuoteen; kukin palkinto on jaettu seuraavana vuonna. Vuosina 1943, 1945 ja 1966 julkaistujen kirjojen osalta palkinto jätettiin jakamatta, koska minkään teoksen ei katsottu vastaavan vaatimuksia.


title: Carnegie-mitali

text: Keväällä 2007 Carnegie-mitalin 70-vuotista historiaa juhlistettiin ”Carnegie of Carnegies” -äänestyksellä, jossa aiempina vuosina palkituista kirjoista seulottiin kaikkein suosituinta. Kymmenestä esiraadin valitsemasta kirjasta internetäänestyksen voitti Philip Pullmanin "Kultainen kompassi" 40 prosentilla annetuista äänistä. Toiseksi tuli Philippa Pearcen "Tom ja keskiyön puutarha" 16 prosentilla ja kolmanneksi David Almondin "Nimeni on Skellig" kahdeksalla prosentilla. Pullman kutsui juhlamitalia ”epäilyksettä tärkeimmäksi koskaan saamakseen kunnianosoitukseksi”.


title: Carnegie-mitali

text: Esiraadin äänestykseen valikoimat kymmenen kirjaa olivat:


title: Watzmann

text: Watzmann on kolmanneksi korkein vuori Saksassa. Watzmannin korkeus on 2 713 metriä. Vuoren kolme päähuippua (kuvassa) ovat Hocheck (2651 m), Mittelspitze (2 713m) ja Südspitze (2 712 m).


title: Koutokeinon kansannousu

text: Koutokeinon kansannousu oli Pohjois-Norjan Koutokeinossa (norjaksi "Kautokeino", pohjoissaameksi "Guovdageaidnu") 8. marraskuuta 1852 tapahtunut saamelaisten kansannousu. Kansannousu alkoi, kun joukko saamelaisia tappoi paikallisen kauppiaan ja nimismiehen, ja loppui toisen saamelaisjoukon vangittua kapinoitsijat. Kansannousun päätekijät Aslak Hætta ja Mons Somby tuomittiin kuolemaan kansannousun aikana tapahtuneista kahdesta taposta, tuhotöistä ja pahoinpitelystä.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Koutokeinon saamelaisten hurmahenkisyys ja vihamielisyys kärjistyivät maanantaina 8. marraskuuta 1852, jolloin joukko "lestadiolaisia" saamelaisia hyökkäsi Koutokeinon kirkonkylään Aslak Jakobsen Hættan (1825-1854) johdolla, surmaten nimismies Lars Johan Buchtin (1813-1852) ja kauppias Carl Johan Ruthin (1818-1852), sekä pahoinpidellen useita muita. Tapauksesta syytettiin yleisesti Lars Levi Laestadiusta ja hänen levittämiään oppeja, vaikka on ilmeistä etteivät Koutokeinon tapahtumiin johtaneet mitkään Laestadiuksen antamat opetukset. Laestadiusta syyttivät tapauksesta mm. Tromssan piispa Daniel Bremer Juell ja "Norbottens-Posten"-lehti.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Aslak Hættan johtama hurmahenkinen saamelaisryhmä oli ennen Koutokeinon murhatöitä selvästi erkaantunut Laestadiuksen opista ja myös lestadiolaisesta seurakuntayhteydestä omaksi uskonnolliseksi ryhmäkseen, jolla oli lähemmät suhteet kirkkoherra Liljebladiin kuin Laestadiukseen. Aslak Hætta oli jopa suunnitellut Lars Levi Laestadiuksen surmaamista, joka on yksi todiste siitä että hänen johtamansa lestadiolaissuuntaus oli erkaantunut muusta lestadiolaisuudesta erilliseksi hurmahenkiseksi lahkokseen, vaikka osa heistä arvostikin yhä Laestadiusta ja jopa vetosivat häneen oikeudenkäynnissä. Laestadius puolestaan syytti Koutokeinon ristiriidoista mm välinpitämättömiä pappeja, viranomaisia ja Norjan kielipolitiikkaa saamelaisalueilla.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Näkemykset kapinasta vaihtelevat: jotkut väittävät sitä yksinomaan radikaalin uskonnollisen liikkeen aiheuttamaksi, mutta jotkut pitävät sitä osana suurempaa saamelaisten kansallista heräämistä.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Saamelainen Nils Gaup ohjasi vuonna 2008 ensi-iltaan tulleen elokuvan "Kautokeinon kapina", joka kuvaa kansannousua kapinoitsijoiden näkökulmasta.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Lestadiolaisuus sai jo vuonna 1847 paljon saamelaisia kannattajia myös Koutokeinossa Norjassa. Keväällä 1849 Laestadius muutti Kaaresuvannosta Pajalaan, joka oli paljon kauempana Koutokeinosta. Niinpä Koutokeinolaiset lestadiolaiset alkoivat sen jälkeen käydä kuuntelemassa juuri lestadiolaistuneen Muonion kirkkoherran J. F. Liljebladin saarnoja, koska Muonioon oli Koutokeinosta paljon lyhyempi matka kuin Pajalaan. Mutta jo talvella 1849-1850 alkoi Koutokeinon saamelaisten lestadiolaisten käytöksessä ja uskonelämässä näkyä huolestuttavia piirteitä, kuten hurmahenkisyyttä, röyhkeyttä ja aggressiivisuutta. Ilmiötä esiintyi myös Kuttasen kylässä. Alkoipa heidän keskuudessaan esiintyä jopa sellaista "kolmen kyynärän jumalan oppia", jonka mukaisesti muutamat heistä alkoivat pitämään itseään kristuksena ja jumalana, sekä niin pyhinä etteivät tarvinneet enää synninpäästöä.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Saamelaisilla yleisesti Koutokeinossa oli tuohon aikaan vaikeat olot. Mainittakoon parina esimerkkinä että Venäjä lakkautti syksyllä 1852 Norjan saamelaisten oikeudet talvilaiduntamiseen ja kalastukseen Suomen puolella, ja Norjassakin jokien varteen muuttaneet talonpojat estivät saamelaisia kalastamasta Jäämereen laskevien jokien parhailla kalapaikoilla. Tuollainen muiden etnisten ryhmien ja viranomaistenkin syrjivä ja ankara toiminta Norjan saamelaisia kohtaan oli omiaan herättämään ja provosoimaan Koutokeinon saamelaisissa hurmahenkisyyttä ja aggressiota. Lisäksi porvarien ja talonpoikien harjoittama vastuuton viinakauppa tuotti paljon ongelmia saamelaisten keskuudessa


title: Koutokeinon kansannousu

text: Kapinan taustalla oli useita tekijöitä. Poronhoito oli vaikeutunut huomattavasti norjalaisten uudisasukkaiden tultua alueelle, ja lisäksi perinteiset talvilaidunnusalueet jäivät monien ulottumattomiin, kun Suomen ja Norjan raja suljettiin 1852. Saamelaisten yhteisöt kärsivät myös pahasta alkoholismista. 1850-luvun alussa syntyi lestadiolainen äärilahko Koutokeinon hurmos, joka asettui vastustamaan Norjan hallitusta ja paikallista kirkkoa.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Ensimmäiset levottomuudet alkoivat jo kesällä 1851, kun joukko Koutokeinon hurmoksen jäseniä kävi Kieruassa ja Koutokeinossa jumalanpalvelukseen osallistuneiden kimppuun. 22 saamelaista tuomittiin rangaistuksiin, jotka vaihtelivat kahden vuoden pakkotyöstä viiden päivän arestiin sekä sakkoihin. Pidätettyjen joukossa olivat tulevan kapinan johtajat Aslak Hætta ja Mons Somby. Raskaimmat tuomiot saaneita pidettiin selleissä kuukausia ennen tuomioita. Erityisesti katkeruutta herätti se, että tuomittujen piti maksaa sakkojen lisäksi kaikki oikeudenkäynnin kustannukset, minkä vuoksi moni perhe ajautui vararikkoon.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Vuonna 1852 Aslak Hætta, Mons Somby sekä joukko Koutokeinon hurmosliikkeeseen kuuluneita saamelaisia kokoontui paikalliseen siidaan aiemmissa levottomuuksissa pidätettyjen perheiden kanssa. Sunnuntaina 7. marraskuuta lähti 35 aikuisen ja 22 lapsen joukko kohti Koutokeinoa. He pysähtyivät Mortasin kylässä, jonka asukkaita yrittivät saada mukaan kapinaan.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Seuraavana aamuna kapinalliset saapuivat Koutokeinoon ja hyökkäsivät paikallisen viinakauppiaan Carl Johan Ruthin kimppuun. Kun nimismies Lars Johan Bucht tuli apuun, joukko kävi hänenkin kimppuunsa. Ruth ja Bucht kuolivat tappelussa, ja väkijoukko sytytti Ruthin talon tuleen. Talon muut asukkaat vietiin paikalliseen pappilaan, jossa myös pastori Fredrik Waldemar Hvoslef ja muu pappilan henkilökunta otettiin kiinni. Vangit piestiin lukuun ottamatta pastorin vaimoa.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Sillä välin 19 hengen joukko läheisen kylän asukkaita oli kokoontunut läheiselle myllylle, jolta he lähtivät opettaja Klemet Gundersenin johtamina kukistamaan kapinallisia. Aslak Hætta yritti saada joukkojaan osallistumaan taisteluun, mutta lopulta vain 15 lähti mukaan. Nuijin ja haloin käydyssä tappelussa kuoli kaksi kapinallista.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Tapauksen johdosta viisi saamelaista tuomittiin kuolemaan, yksitoista pitkiin vankeusrangaistuksiin ja kymmenen pakkotyöhön. Kuolemaan tuomituista kolmen rangaistukset muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi, mutta Aslak Hætta ja Mons Somby teloitettiin 14. lokakuuta 1854. Lisäksi tapauksessa kertyi kuolonuhreja hyökkääjien joukossa, kun saamelaistyttö Maarit Spein menehtyi hyökkäyksessä saamiinsa vammoihin, Ole Somby menehtyi pakoyritystensä yhteydessä saamiinsa vammoihin, sekä neljä kuoli vankilassa. Suuri osa hyökkäykseen osallistujista oli käytännössä pakotettu mukaan väkivallalla ja uhkauksilla johtajien taholta. Myöhemmin yksi hyökkääjistä - 15 vuotta vankilassa istunut Aslakin veli Lars Hætta (1834-1896) käänsi Uuden testamentin saamen kielelle.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Korkein oikeus tuomitsi 14. helmikuuta 1854 viisi kapinallista kuolemaan. Lisäksi kahdeksan kapinallista tuomittiin elinkautiseen pakkotyöhön ja viisitoista sai lyhyemmät pakkotyötuomiot, joiden pituus vaihteli alle vuodesta kahteentoista vuoteen. Tuomituista 17 oli naisia ja 11 miehiä. Neljä syytettyä vapautettiin ja yksi kuoli kesken oikeudenkäynnin. Viidestä kuolemaantuomitusta kolmen rangaistukset muutettiin elinkautiseksi pakkotyöksi; näistä Henrik Skum kuoli vankeudessa vuonna 1858 mutta Ellen Skum ja Lars Hætta armahdettiin vuonna 1867. Lievemmän tuomion saaneista kolme kuoli vankeudessa mutta muut vapautuivat tai armahdettiin viimeistään vuonna 1865.


title: Koutokeinon kansannousu

text: Aslak Hætta ja Mons Somby mestattiin 14. lokakuuta 1854. Heidän päänsä lähetettiin tutkittaviksi Osloon, josta ne palautettiin haudattaviksi vasta 1990-luvulla. Kapinan jälkeen saamelaisiin kohdistetut norjalaistamistoimet kovenivat.


title: Urho Lahti

text: Urho Evert Lahti (7. syyskuuta 1901 Maaninka – 3. joulukuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.


title: Urho Lahti

text: Lahden ura alkoi Jyväskylän Työväen Näyttämön näyttelijänä v. 1920–1927. Sen jälkeen hän toimi teatterinjohtajana, ohjaajana ja näyttelijänä Joensuun Työväen Näyttämöllä v. 1927–1933, Oulun Näyttämöllä (nyk. Oulun kaupunginteatteri) v. 1933–1940, Kuopion Yhteisteatterissa (nyk. Kuopion kaupunginteatteri) v. 1940–1943, Lappeenrannan Työväen Näyttämöllä v. 1943–1944 ja Joensuun Teatterissa v. 1944–1947 sekä näyttelijänä ja näyttämöpäällikkönä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa (nyk. Helsingin kaupunginteatteri) v. 1947–1957. Hänen veljensä Toivo Lahti (1905–1963) oli myös näyttelijä.


title: Urho Lahti

text: Lahden elokuvaura alkoi vasta hänen muutettuaan Helsinkiin. Ensimmäinen elokuvarooli oli tohtori Kallio elokuvassa "Maaret – tunturien tyttö" vuodelta 1947.


title: Urho Lahti

text: Kymmenvuotisella elokuvaurallaan Lahti ehti esittää sivurooleja noin kolmessakymmenessä elokuvassa. Hän näytteli Oskar Merikantoa elokuvassa "Ruusu ja kulkuri" (1948), ja oli mukana muun muassa filmeissä "Niskavuoren Heta", "Niskavuori taistelee", "1918 – mies ja hänen omatuntonsa". Urho Lahti menehtyi vain 56 vuoden ikäisenä vaikeaan sairauteen.


title: Günther von Kluge

text: Günther ”Hans” von Kluge (30. lokakuuta 1882 Posen, Itä-Preussi – 19. elokuuta 1944 Metz, Ranska) oli saksalainen sotamarsalkka.


title: Günther von Kluge

text: Von Kluge osallistui ensimmäiseen maailmansotaan esikuntaupseerina.


title: Günther von Kluge

text: Kenraaliluutnantti von Kluge komensi toisen maailmansodan alkaessa Saksan 4. armeijaa, jonka komentajana hän osallistui Puolan offensiiviin ja taisteluun Ranskasta sekä operaatio Barbarossaan. Hän nautti suurta arvostusta maansa armeijassa, mutta pelkäsi silti joutuvansa Hitlerin epäsuosioon. von Kluge nimitettiin Keskustan armeijaryhmä komentajaksi 19. joulukuuta 1941 tehtävästä vapautetun Fedor von Bockin tilalle. Moskovan taistelujen aikana Kluge hoiti vetäytymisen pyytämällä Hitleriltä toistuvasti luvan rajoitettuihin vetäytymisiin, joista yhdessä muodostui täysimittainen perääntyminen. Kluge loukkaantui auto-onnettomuudessa 27. lokakuuta 1943 ja pystyi palaamaan palvelukseen vasta heinäkuussa 1944.


title: Günther von Kluge

text: Palattuaan palveluksen von Kluge oli ensin lyhyen aikaa armeijaryhmä D:n komentajana, kunnes hänet siirrettiin armeijaryhmä B:n komentajaksi puolustamaan Atlantin vallia. Normandian taistelujen aikana kenraali Carl-Heinrich von Stülpnagel houkutteli häntä liittymään Hitlerin murhaa suunnittelevaan heinäkuun 20. päivän salaliittoon, mutta hän kieltäytyi.


title: Günther von Kluge

text: Salaliiton epäonnistumisen myötä von Kluge kutsuttiin elokuussa Berliiniin. Tästä hän päätteli, että häntäkin syytettiin osallisuudesta siihen. Ajaessaan autolla kotiseutuaan kohti hän pysähtyi Verdunin taistelukentän kohdalla ja teki itsemurhan syanidikapselin avulla 18. elokuuta 1944.


title: Chula Vista

text: Chula Vista on kaupunki eteläisessä San Diegon piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 243 916 ihmistä. Chula Vista on toiseksi suurin kaupunki San Diegon piirikunnassa ja 14. suurin Kalifornian osavaltiossa.


title: Blutsabbath

text: Blutsabbath on Belphegorin toinen täyspitkä albumi. Albumilla Belphegorin musiikkiin lisättiin enemmän black metallia, sekä yhtyeen logokin ja aiheet muuttuivat enemmän antikristillisemmäksi. Vuonna 2001 levy julkaistiin The Last Supperin kanssa kaksoislevynä extraäänitteiden kera.


title: René Guénon

text: René Jean Marie Joseph Guénon eli Sheikh 'Abd al-Wahid Yahya (15. marraskuuta 1886 – 7. tammikuuta 1951) oli ranskalainen kirjailija ja metafyysikko. Guénon kääntyi kristitystä muslimiksi ja sovelsi metafysiikkaa kulttuuristen perinteiden ja uskontojen historian tutkimiseen. Hän kuitenkin kieltäytyi ”filosofin” ja ”ajattelijan” leimoista.


title: René Guénon

text: Guénonin kirjoitukset loivat pohjan uskonnonfilosofisen traditionalistisen koulukunnan synnylle.


title: SU-76

text:
SU-76 (Samohodnaja Ustanovka) on neuvostoliittolainen rynnäkkötykki. Vaunu perustuu kevyen panssarivaunu T-70:n runkoon, jota oli pidennetty ja siihen lisätty yksi telepyöräpari. Aseistuksena on 76,2 mm ZiS-3-tykki. Sitä käytettiin monipuolisesti rynnäkkötykkinä tukemaan jalkaväkeä, panssarintorjuntaan ja tykistön epäsuoraan tuleen.
Tuotanto päätyi kesäkuussa 1945, jolloin vaunuja oli valmistettu 14 292 kappaletta. Sitä käytettiin joissakin armeijoissa aina 1980-luvulle asti.


title: SU-76

text: Vaunun suunnittelu alkoi marraskuussa 1942 valtion puolustuskomitean käskystä. Alustaksi valittiin kevyt T-70-panssarivaunu.


title: SU-76

text:
SU-76:n ensimmäisten vaunujen pohjana oli T-70:n ensimmäinen versio, jossa oli kaksi GAZ-moottoria jotka molemmat käyttivät omaa telaketjuaan. Ratkaisu hylättiin pian T-70:ssa sen ongelmien vuoksi. Vaunua oli lähes mahdoton ohjata ja värinät rikkoivat nopeasti voimansiirron. SU-76-vaunua ehdittiin valmistaa noin 350 kappaletta tällä alustalla ennen kuin tuotanto pysäytettiin ongelmien vuoksi. T-70:n ongelmat ratkaistiin kytkemällä moottorit sarjaan pyörittämään yhtä akselia. SU-76 tuotantoa jatkettiin uuteen alustaan perustuvalla SU-76M-mallilla.
Fiaskon vuoksi vaunun pääsuunnittelija Semjon Ginzburg erotettiin tehtävästään ja hänet lähetettiin rintamalle, jossa hän sai myöhemmin surmansa Kurskin taistelussa.


title: SU-76

text: Vaunut sijoitettiin mekanisoitujen ja panssaroitujen joukkojen rynnäkkötykkijoukkoihin.


title: SU-76

text: SU-76:lle rinnakkainen malli oli SU-122, jossa on suurempi 122 mm haupitsi T-34-vaunun alustalla. Myöhemmin 76 mm tykin osoittauduttua tehottomaksi uusia saksalaisia panssarivaunuja vastaan SU-122:n pohjalta kehitettiin SU-85- ja SU-100-vaunut panssarintorjuntaan.


title: SU-76

text: Päätykki on tehokas 76 mm ZIS-3Š, johon oli sekä panssarinläpäisevä että sirpalekranaatti. Panssari oli ohut (30–15 mm), mutta viisto. Vaunu ei ollut miehistön erityisessä suosiossa ja sai lempinimen "suka" ().


title: Marketta

text: Marketta on suomalainen naisen etunimi, Margareta-nimen muunnelma. Marketan nimipäivää juhlitaan suomalaisessa kalenterissa 20. heinäkuuta. Heinäkuuhun 2016 mennessä nimi oli Suomessa annettu 22 407 henkilölle.


title: Marketta

text: Marketta oli 1980- ja 1990-luvuilla myös erään Elannon myymäläketjun nimenä.


title: Jättihylkyahven

text: Jättihylkyahven ("Stereolepis gigas") on subtrooppisella pohjoisella Tyynellämerellä elävä äärimmäisen uhanalainen ahvenkala. Alun perin jättihylkyahven luettiin kuuluvaksi meriahventen heimoon ("Serranidae"), mutta siirrettiin kuuluvaksi hylkyahventen heimoon ("Polyprionidae") johtuen sen poikasten samankaltaisuudesta verrattuna heimon muihin lajeihin.


title: Jättihylkyahven

text: Jättihylkyahven voi kasvaa jopa 250 cm pitkäksi ja painoa voi kertyä yli 250 kg. Jättihylkyahvenet ovat myös hyvin pitkäikäisiä korkein raportoitu ikä oli sata vuotta. Nuoret jättihylkyahvenen poikaset ovat väriltään kirkkaan oransseja suurin mustin täplin. Myöhemmin väritys muuttuu pronssinväriseksi. Kalan kasvaessa täplät häviävät ja kalan väritys muuttuu tummemmaksi harmaaksi. Suuret kalat säilyttävät kuitenkin kyvyn tuoda täplät esille.


title: Jättihylkyahven

text: Jättihylkyahvenet elävät 5–46 m:n syvyydessä. Johtuen kalan suuresta koosta ja sen suojelustatuksesta ei jättihylkyahvenen biologiasta ja elämäntavoista juurikaan ole julkaistua tutkimustietoa.


title: Jättihylkyahven

text: Jättihylkyahvenen suurin uhka on sen liikakalastus. Kala on myös hyvin hidas lisääntymään sillä ne saavuttavat täysikehittyneisyyden 7-10 vuoden välillä ja kannan kaksinkertaistumiseen kuluu aikaa yli 14 vuotta. Jättihylkyahvenkanta on suojeltu Kaliforniassa vuodesta 1982 alkaen ja Meksikossa suojelu astui voimaan kymmenen vuotta myöhemmin .


title: Necrodaemon Terrorsathan

text: Necrodaemon Terrorsathan on Belphegorin kolmas täyspitkä albumi. Yhtye ei muuttanut levyllä tyyliään juurikaan "Blutsabbathin" ajoilta, mutta black metal on vahvimmillaan tälläkin albumilla, kun se jää puolestaan vähemmälle seuraavalla "Lucifer Incestus" -albumilla. Joissakin painoksissa kansitaide sensuroitiin.


title: Isofoton

text: Isofoton oli vuonna 1981 perustettu espanjalainen aurinkoenergiateknologiaa kehittävä yritys. Perustaja oli Malagan yliopiston professori. Yritys myi aurinkokennoja, keskittävää aurinkovoimaa (5 MW 2007) ja aurinkokeräimiä aurinkolämmitykseen. Liikevaihto oli 176 miljoonaa euroa, ja yhtiön myynnistä meni puolet Espanjaan, neljännes Eurooppaan, 10 prosenttia Amerikkaan, 7 prosenttia Aasiaan ja 8 prosenttia Afrikkaan. Sähkökennojen tuotanto oli 61 MW ja aurinkolämmityksen tuotanto 21 MW (2006). Yritys kaksinkertaisti tuotantonsa vuonna 2006 valmistuneiden uusien tehtaiden myötä, joiden tuotanto oli 130 MW ja 140 MW Tuolloin työntekijöitä oli 815 (2006). Grupo Bergé (Bergé Solar ja Bergé y Cía S.A) olivat merkittävin osakkeenomistaja vuodesta 1997.