title: Mikko Kokko

text: Kokko seurasi sisällissodan aikana uskollisesti Vilppulan-esimiestään Erkki Karjalaista. He osallistuivat muun muassa saksalaisia vastaan käytyihin Helsingin pitäjän taisteluihin 12.–13. huhtikuuta, Uudenkylän taisteluihin 15.–16. huhtikuuta sekä Lahden itäpuolella käytyihin taisteluihin huhtikuun lopulla. Uudessakylässä Kokko onnistui tilapäisesti karkottamaan osasto Brandensteinin saksalaiset Lahti–Pietari-radalta. Sisällissodan lopulla Kokon helsinkiläiskomppania perääntyi Kouvolaan, jossa se määrättiin turvaamaan Korian siltaa. Toimettomuudesta turhautunut Kokko miehineen suoritti 25.–26. huhtikuuta Korian joukkomurhana tunnetun Kymi-yhtiön virkailijoiden joukkoteloituksen. Määräyksen teloituksiin antoivat Kouvolan salainen tutkijakomitea ja paikalliset päälliköt. Kokko osallistui punakaartien päälliköiden viimeisiin yhteisiin kokouksiin ja halusi jatkaa taistelua Kymenlaaksossa vielä toukokuun alussakin. Aivan sodan lopussa hän onnistui pakenemaan Kotkan satamasta hinaajalla Pietariin. Juuri ennen pakoaan Kokko oli mahdollisesti osallinen tai jopa pääsyyllinen punaisten panssarijunien ylipäällikkönä toimineen Gustaf Gressen Tamlanderin murhaan Vehkalahdella 3. toukokuuta. Tamlander joutui tuntemattomien punaisten surmaamaksi, Kokon väitteen mukaan hänen yritettyään paeta panssarijunamiesten maksamattomien palkkarahojen kanssa. Kokon komppanian jäljellejääneet miehet antautuivat valkoisille Haminassa 4. toukokuuta.


title: Mikko Kokko

text: Neuvosto-Venäjällä Kokko komensi aluksi Valkeasaarella suomalaisten punaisten muodostamaa rajavartio-osastoa lokakuusta 1918 syyskuuhun 1920. Se vastasi rajaosuudesta Retukylän ja Mainilan välillä. Hän kokosi itse pataljoonan vahvuisen osaston, johon kuului myös naisjoukkue. Kokon osasto joutui kesäkuussa 1919 ammuskeluihin Suomen rajavartiojoukkojen kanssa ja teki joulukuussa 1919 ja helmikuussa 1920 hyökkäyksiä Suomen puolelle. Kokko myös häiriköi Rajajoen sillalla järjestettyjä Suomen ja Neuvosto-Venäjän välisiä vankienvaihtoja, ilmeisesti provosointitarkoituksessa.


title: Mikko Kokko

text: Kokko oli vuosina 1921–1922 samalla seudulla puna-armeijan tiedusteluosaston johtajana. Hän osallistui Pietarissa niin sanottujen Kuusisen klubin murhien selvittelyyn, kuului Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) sotilasjärjestöön ja johti jonkin aikaa puolueen vakoilua Suomeen. SKP:n sisäisissä kiistoissa Kokko kuului äkkijyrkkänä tunnetun Eino Rahjan tukijoihin ja oli suomalaisten punapakolaisten keskuudessa pelättykin mies. Kokko opiskeli Pietarissa Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa, mutta hänet erotettiin vuonna 1923 juopottelun takia. Vuosina 1921–1924 hän oli ajoittain myös turvallisuuspoliisi Tšekan ja sen seuraajan GPU:n palveluksessa. Vuonna 1924 hän johti Uhtuan miliisin rikososastoa. Vuonna 1926 Kokko liittyi Neuvostoliiton kauppalaivastoon. Hänen on oletettu vakoilleen GPU:lle muun muassa Norjassa ja Danzigissa. 1930-luvulla hän asui Petroskoissa ja työskenteli suomenkielisessä Kustannusliike Kirjassa.


title: Mikko Kokko

text: Kokko pysyi Eino Rahjan läheisenä tukijana tämän kuolemaan asti. Stalinin puhdistusten aikana Kokko teki useita ilmiantoja Antti Hyvösestä, joka hänen mukaansa oli suojellut puolueen vihollisia. SKP:n johto yritti hankkiutua Kokosta eroon, mutta turvallisuuspoliisi NKVD ilmeisesti suojeli häntä vanhana työntekijänään koko puhdistusten ajan. Kokko eli vapaana Neuvostoliitossa vielä ainakin vuonna 1939. Hän kuoli Leningradissa kaupungin piirityksen aikana tammikuussa 1942 ja hänet haudattiin Serafimin hautausmaalle.


title: Chris Bouchillon

text: Christopher ”Chris” Allen Bouchillon (21. elokuuta 1893 Oconeen piirikunta, Etelä-Carolina – 18. syyskuuta 1968 West Palm Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen country- ja bluesmuusikko, jota usein pidetään ”talking blues” -tyylin kehittäjänä.


title: Chris Bouchillon

text: Chris Bouchillon syntyi Oconeen piirikunnassa John ja Hester Patterson Bouchillonille. Hän oli naimisissa kahdesti ensin Indien kanssa, jonka kanssa hänellä oli yksi poika (Robert Anderson Bouchillon 1918–1988), ja sitten Ethel Mae Watersin kanssa.


title: Chris Bouchillon

text: Bouchillon työskenteli veljiensä Charley ja Urisin sekä isänsä Johnin kanssa paikallisessa metallivalimossa. Perhe oli musikaalinen ja veljekset soittelivat usein yhdessä – Chris mandoliinia, Charley viulua ja Uris kitaraa.


title: Chris Bouchillon

text: Veljekset levyttivät neljä kappaletta Bouchillon Trio -nimellä vuonna 1925 ja kaksi lisää vuotta myöhemmin nimellä Greenville Trio. Vuoden 1926 sessiossa Chris äänitti kappaleen ”Talking Blues”. Oletettavasti huonona laulajana Bouchillon ”puhui” blueskappaleensa ja tuli kehittäneeksi tyylin, joka myöhemmin vaikutti moniin artisteihin, kuten Woody Guthrieen ja Bob Dylaniin.


title: Chris Bouchillon

text: Chris Bouchillon alkoi esiintyä toisen vaimonsa Ethelin kanssa vuoden 1928 tienoilla, mutta 1930-luvun laman jälkeen hän vetäytyi musiikkielämästä ja perusti kuivapesulan Greenvilleen. Hän kuoli vanhainkodissa 1960-luvun lopulla.


title: Maxime Talbot

text: Maxime Talbot (s. 11. helmikuuta 1984 LeMoyne, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija ja hän edustaa KHL-seura Lokomotiv Jaroslavlia.


title: Maxime Talbot

text: Talbot aloitti NHL-uransa Pittsburgh Penguinsissa, jossa pelasi kuusi kautta. Ennen NHL-uraansa hän edusti Wilkes-Barre/Scranton Penguinsia AHL:ssä ja junioritasolla Hull Olympiquesia QMJHL:ssä. Talbot voitti kaudella Stanley Cupin. Hän teki Pittsburgh Penguinsin molemmat maalit ratkaisevassa seitsemännessä finaalissa, joka päättyi 2–1.


title: Maxime Talbot

text: Talbot pelasi marraskuusta 2012 tammikuuhun 2013 asti NHL:n työsulun vuoksi SM-liigassa, Ilveksessä. Hän siirtyi lokakuussa 2013, kesken kauden , Colorado Avalancheen, mitä ennen edusti Philadelphia Flyersia.


title: Maxime Talbot

text: Talbot kaupattiin Paul Careyn kanssa kauden pelaajakauppojen takarajalla Boston Bruinsiin vaihdossa Jordan Caroniin ja varausvuoroon.


title: Maxime Talbot

text: Talbot solmi yksivuotisen sopimuksen KHL:n Lokomotiv Jaroslavlin kanssa 27.5.2016.


title: Jaakko Rahja

text: Jaakko Wilhelm Aaronpoika Rahja (; 13. tammikuuta 1872 Kalajoki – 22. helmikuuta 1926 Petroskoi) oli suomalainen rautatieläinen, joka osallistui Suomen sisällissotaan ja toimi myöhemmin puolue- ja hallintotehtävissä Neuvosto-Venäjällä. Hän oli Pietarin Kronstadtissa syntyneiden Eino Rahjan ja Jukka Rahjan veli.


title: Jaakko Rahja

text: Jaakko Rahja oli Suomen rautatieläisliiton konepajaosaston jäsen. Suomen sisällissodassa hän toimi kansanvaltuuskunnan palveluksessa konepajaosaston ylivalvojana. Hän johti Siperiaan lähetettyä viljajunaa maaliskuussa 1918. Kansalaissodan jälkeen hän pakeni Venäjälle, haavoittui Kuusisen klubin murhissa ja kuului mm. Pietarin kuvernementin kansallisuusasiain osastoon varapuheenjohtajana (Mirko Harjulan väitöskirjan mukaan). Petroskoissa hän toimi Karjalan ASNT:n toimeenpanevan keskuskomitean jäsenenä ja tasavallan työläistalonpoikaisen tarkastuksen kansankomissaarina.


title: Jaakko Rahja

text: Rahja kuoli keuhkotuberkuloosiin. Hänet on haudattu Petroskoin Lenininaukion veljeshautaan ikuisen tulen viereen.


title: Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952

text: Nyrkkeily järjestettiin Helsingin olympialaisissa 1952 yhdeksättä kertaa.


title: Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952

text: Nyrkkeilyyn osallistui 240 kilpailijaa 44 maasta. Ennätysmäärä osallistujia johtui ainakin osittain siitä, että nyrkkeilyssä kilpailtiin useammassa painoluokassa kuin aiemmin. Alun perin nyrkkeilijöille ei jaettu ollenkaan pronssimitaleita. Välierien häviäjät saivat diplomit. Kolmanneksi sijoittuneille urheilijoille päätettiin jakaa pronssimitalit jälkikäteen vuonna 1971. Nyrkkeilyottelut käytiin Messuhallissa (nykyinen Töölön kisahalli) 28. heinäkuuta–2. elokuuta. Ensimmäisen neljän päivän aikana kilpailtiin kahdessa kehässä sekä aamu- että iltapäivällä. Viidentenä päivänä enää yhdessä kehässä ja lauantaina päätöspäivänä ohjelmassa oli enää iltapäivän finaalit.


title: Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952

text: Kärpässarjassa mestaruuden voitti vasta 18-vuotias Nate Brooks. Tämän kovin kamppailu oli 3. kierroksen ottelu romanialaista Mircea Dobrescua vastaan. Brooks voitti tämän ottelun tuomariäänin 2–1. Välierässä eteläafrikkalainen William Toweel ja finaalissa saksalainen Edgar Basel eivät pystyneet kunnolla haastamaan Brooksia. Kääpiösarjassa kohtasivat finaalissa suomalainen Pentti Hämäläinen ja irlantilainen John McNally. Hämäläinen oli voittanut helposti välierässä neuvostoliittolaisen Gennadi Garbuzovin ja McNally oli ehtinyt voittaa muun muassa italialaisen Euroopan-mestarin Vincenzo Dall'osson. Aiemmat ottelunsa suoraan 3–0 voittanut Hämäläinen joutui irlantilaisen kanssa nyt huomattavasti tiukemmille. Tasainen kamppailu päättyi Hämäläisen voittoon äänin 2–1.


title: Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952

text: Höyhensarjassa tuomariäänet hajaantuivat useimmin, sillä 29 ottelusta 10 päättyi 2–1. Sarjan kultamitalin voitti Tšekkoslovakian Ján Zachara, joka voitti kolme viimeistä otteluaan äänin 2–1. Finaalissa kaatui Italian Sergio Caprari. Kevyen sarjan voitto meni Italiaan, kun Aureliano Bolognesi voitti loppuottelussa Puolan Aleksy Antkiewiczin. Välierissä Bolognesille hävinnyt suomalainen Erkki Pakkanen oli ehtinyt voittaa aiemmin kolumbialaisen Vicente Matute, joka tappiosta hermostuneena oli rikkonut Messuhallin neljä suihkua ja suihkutilan kaakelit. Hän sai Helsingin kaupungilta 50 000 markan laskun.


title: Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952

text: Varamiehenä Helsinkiin tullut Yhdysvaltain Charles Adkins voitti ensimmäistä kertaa jaetun kevyen välisarjan olympiakullan. Välierässään Adkins kaatoi Euroopan-mestarin italialaisen Bruno Visintinin ja finaalissa neuvostoliittolaisen Viktor Mednovin. Mednov oli päässyt luovutusvoitolla finaaliin, kun Suomen Erkki Mallenius oli joutunut luovuttamaan lääkärin suosituksesta. Hän oli murtanut ensimmäisessä ottelussaan peukalon, mutta voittanut vielä toisen ottelunsa käsi puudutettuna. Välisarjassa puolalainen Zygmunt Chychła voitti kultaa kaataen loppuottelussa neuvostoliittolaisen Sergei Štšerbakovin tuomariäänin 2–1. Chychła oli voittanut kolmannella kierroksella Lontoon olympialaisten hallitsevan mestarin Július Torman.


title: Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952

text: Ensimmäistä kertaa ohjelmassa olleessa kevyessä keskisarjassa Unkarin László Papp otti uransa toisen olympiakullan. Hän oli sarjassaan ylivoimainen ja finaalissa kaatui helposti eteläafrikkalainen Theunis van Schalkwyk, joka oli ollut musertava välierässään neuvostoliittolaista Boris Tišiniä vastaan. Vielä Pappia musertavampikin voittaja oli keskisarjan Floyd Patterson. Vain hänen ensimmäinen vastustajansa Ranskan Omar Tebbaka kesti täydet kolme erää. Loppuottelussa hän tyrmäsi romanialaisen Vasile Tițăn 42 sekunnissa tehden olympiaennätyksen.


title: Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952

text: Raskaan keskisarjan voittaja Norvel Lee oli Yhdysvaltain varamies raskaassa sarjassa. Kun raskaan keskisarjan Yhdysvaltain-edustaja sairastui Helsingissä, Lee laihdutti kuusi kilogrammaa ja osallistui raskaaseen keskisarjaan. Hän esiintyi kehässä todella taitavasti, eikä yksikään hänen vastustajista ollut lähelläkään voittoa. Finaalissa Lee kaatoi argentiinalaisen Antonio Pacenzan. Leelle myönnettiin Val Barker -palkinto kisojen teknisimpänä nyrkkeilijänä.


title: Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952

text: Raskaassa sarjassa nähtiin skandaalimainen finaali. Yhdysvaltalainen Edward Sanders oli voittanut kaikki ottelunsa siihen mennessä tyrmäyksellä. Loppuotteluvastustaja, 19-vuotias ruotsalainen Ingemar Johansson tiesi Sandersin vaarallisuuden ja valitsi taktiikakseen passiivisen ja välttelevän. Sanderskaan ei pystynyt täten käyttämään vastaiskutaktiikkaansa. Ensimmäisessä erässä ranskalainen kehätuomari René Vaisberg ehti varoittaa kumpaakin osapuolta passiivisuudesta. Toisessa erässä ottelu jatkui samanlaisena, kun Johansson väisteli ja Sanders seurasi perässä. Tuomari varoitti taas Johanssonia, mutta ei Sandersia. Messuhallin yleisö vihelsi ja huusi raivoisasti Johanssonin pakoilulle. Toisella erätauolla kehätuomari Vaisberg neuvotteli muiden tuomarien kanssa ja Johansson diskattiin. Johanssonille ei myönnetty edes hopeamitalia, vaan se jäi jakamatta. Hän sai mitalinsa vasta 30 vuotta myöhemmin vuonna 1982.


title: Simo Susi

text: Simo Juhonpoika Susi (17. huhtikuuta 1896 Metsäpirtti – 14. tammikuuta 1938 Petroskoi) oli suomalainen punaupseeri ja osuuskaupan johtaja.


title: Simo Susi

text: Karjalan kannaksella Metsäpirtin lähellä Lapanaisissa suutari ja pienviljelijä Juha Suden perheeseen syntynyt Simo Susi oli työssä kauppa-alalla ja johti Kivennavan osuuskauppaa. Suomen sisällissodassa hän kuului Kivennavan punakaartin esikuntaan. Hän pakeni sodan loppuvaiheessa huhtikuussa 1918 Venäjälle ja oleskeli jonkin aikaa Buin siirtolassa ja Siperiassa.


title: Simo Susi

text: Susi kävi Pietarin kansainvälisen punaupseerikoulun keväällä 1919 ja osallistui Venäjän sisällissotaan 6. suomalaisen punarykmentin 5. komppanian konekiväärijoukkueen johtajana, pataljoonan konekivääriosaston johtajana ja pataljoonan komentajan Eyolf Mattssonin adjutanttina. Hän osallistui punaupseerikoulun jatkokurssille 1920 ja kuului SKP:n revolverioppositioon. Susi otti osaa Kronstadtin kapinan kukistamiseen maaliskuussa 1920 ja Karjalan metsäsissikapinan kukistamiseen talvella 1922 ollen Toivo Antikaisen adjutanttina. Susi valmistui jatkokurssilta syksyllä 1921 ja toimi Pietarin kansainvälisen sotakorkeakoulun opetuskomentajana.


title: Simo Susi

text: Susi erosi puna-armeijasta 1924 ja oli sitten Petroskoissa Kirja-kustantamon johtajana 1926-1935 ja Neuvosto-Karjalan kansainvalistusasian komissaarina vuoteen 1935 saakka. Hänet erotettiin näistä viroista 1935 ja hän oli sitten Kontupohjan paperikombinaattitehtaan henkilöosaston päällikkönä. Susi kävi todistamassa Toivo Antikaisen oikeudenkäynnissä Suomessa maaliskuussa 1936. Susi vangittiin Stalinin puhdistuksissa heinäkuussa 1937, tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin tammikuussa 1938. Susi rehabilitoitiin heinäkuussa 1956.


title: Simo Susi

text: Simo Susi oli naimisissa 1918 Venäjälle siirtyneen SDP:n kansanedustaja Mikko Virkin tyttären Alisa Virkin (s. 1898) kanssa vuodesta 1921 alkaen. Alisa Virkki oli sota-ajan Siperiassa poikansa ja tyttärensä kanssa ja he pääsivät muuttamaan sodan jälkeen Leningradiin.


title: Jalmar Lehtimäki

text: Jalmari Valfrid Vilhelminpoika Lehtimäki (23. joulukuuta 1896 Vahto – 7. helmikuuta 1934, Moskova, Neuvostoliitto) oli turkulainen punapäällikkö Suomen sisällissodassa.


title: Jalmar Lehtimäki

text: Hänen veljiään olivat punapäällikkö ja lentäjäsankari Verner Lehtimäki sekä kirjailija Konrad Lehtimäki. Hän otti osaa Suomen sisällissotaan Vilppulan rintamalla ja Tampereella. Sodan jälkeen hän pakeni Venäjälle, kävi merisotakoulun ja otti osaa Itämeren laivaston lentäjänä Kronstadtin kapinan kukistamiseen. Vuonna 1923 hän muutti veljensä Vernerin kanssa Kiinaan Shanghaihin ja sieltä 1924 Yhdysvaltoihin. Hän palasi 1932 Venäjälle ja toi Yhdysvalloista mukanaan lentokoneita.


title: Jalmar Lehtimäki

text: Virallisten tietojen mukaan Jalmar Lehtimäki kuoli vatsasyöpään Kremlin Botkinin sairaalassa. Jalmarin lapsenlapsen käsitys on, että Jalmarille aiheutettiin sairaalassa tarkoituksellisesti niin vaikeat vammat, että hän kuoli pian leikkauksen jälkeen. Toinen mahdollinen selitys kuolemalle on se, että hän kuoli Yhdysvalloista tuodun lentokonelastin purkamisen aikana tapahtuneen ampumisen jälkiseurauksiin.


title: Veronikan kaksoiselämä

text: Veronikan kaksoiselämä (, ) on puolalaisen Krzysztof Kieślowskin ohjaama elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1991. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Kieślowski ja Krzysztof Piesiewicz. Elokuvan pääosassa esiintyy Irène Jacob. Musiikin on säveltänyt Zbigniew Preisner.


title: Veronikan kaksoiselämä

text: "Veronikan kaksoiselämä" merkitsi Kieślowskille siirtymistä työskentelemään Puolan ulkopuolelle.


title: Veronikan kaksoiselämä

text: "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo elokuvaa eurooppalaiseksi taide-elokuvaksi parhaimmillaan ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" sanoo juonta täysin epäuskottavaksi mutta elokuvaa komeaksi ja antaa sille kaksi tähteä neljästä.


title: Mate Granić

text: Mate Granić (s. 19. syyskuuta 1947 Baška Voda) on kroatialainen diplomaatti ja poliitikko.


title: Mate Granić

text: Granić kirjoitti ylioppilaaksi Splitissä ja lähti opiskelemaan lääketiedettä Zagrebin yliopistoon. Hän toimi Kroatian ulkoministerinä 1993–2000. Hän oli HDZ-puolueen jäsen ja Franjo Tuđmanin läheinen tukija. Ulkoministerinä Granić osallistui rauhanneuvotteluihin Kroatian, Bosnia ja Hertsegovinan ja Serbian välillä ja vieraili Serbiassa vuonna 1996.


title: Mate Granić

text: Granićin katsottiin olevan johtaja HDZ:n maltillisessa siivessä. Hänen tavoitteenaan ulkoministerinä oli oikeuttaa Kroatian harjoittama politiikka Bosniaa ja Krajinaa kohtaan ja pyrkiä välttämään YK:n sanktiot. Tässä hän onnistui hyvin, mikä yhdessä hänen rauhallisen luonteensa kanssa teki hänestä yhden suosituimmista HDZ:n poliitikoista.


title: Mate Granić

text: Siksi Granić oli kuin luonnollinen valinta puolueen presidenttiehdokkaaksi Tuđmanin kuoleman jälkeen. Granić ei kuitenkaan ollut kovinkaan hyvä kampanjoimaan eikä hän ollut populisti mikä todennäköisesti aiheutti murskatappion.


title: Mate Granić

text: Tammikuun 2000 vaaleissa Granic sijoittui kolmanneksi 22,5% osuudella äänistä. Koska HDZ:lla ei ollut presidenttiyttä tai enemmistöä parlamentissa, Granić joutui luopumaan paikastaan ulkoministerinä.


title: Mate Granić

text: Vuoden 2000 jälkeen Granić perusti HDZ:sta irtautuneesta haarasta Kroatian demokraattisen keskustapuolueen ("Demokratski Centar"). Granić perusti puolueen sillä hän uskoi että Ivić Pašalićin johtamat radikaalit ottaisivat vallan HDZ:ssa.


title: Mate Granić

text: Kaikki maltilliset eivät kuitenkaan seuranneet Granićia ja vuonna 2002 he lopulta voittivat katkeran puolueensisäisen taistelun äärioikeiston kanssa. Granićin entisestä suojatista Ivo Sanaderista tuli puolueen johtaja. Tämän johdosta DC tuli käytännössä poliittisesti samankaltaiseksi kuin HDZ, minkä johdosta puolue säilyi juuri ja juuri parlamentissa yhden edustajan turvin vuoden 2003 vaaleissa. Granić jätti DC:n ja jäi sivuun julkisuudesta vaalien jälkeen.


title: Mate Granić

text: Vuonna 2004 Granić perusti konsulttiyrityksen nimeltä MAGRA Zagrebissa.


title: Mate Granić

text: Granić on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hänen veljensä Goran Granić on tunnettu kroatialainen poliitikko. Toisin kuin Mate, Goran on liberaali ja hän oli Ivica Račanin hallituksen varapääministerinä. Aikoinaan hän kuului Kroatian sosiaaliliberaaliin puolueeseen ja nykyään hän on Kroatian kansanpuolueessa.


title: Kyröskosken taistelu

text: Kyröskosken taistelu oli 23.–24. maaliskuuta 1918 Hämeenkyrön Kyröskoskella käyty Suomen sisällssodan taistelu. Valkoiset hyökkäsivät kylään Ikaalisten suunnasta pakottaen punaiset perääntymään lopulta aina Tampereelle saakka. Taistelu oli osa valkoisten viikkoa aikaisemmin käynnistämää suurhyökkäystä, johon liittyivät myös paikkakunnalla hieman aikaisemmin käydyt Mannanmäen–Järvenkylän taistelut. Valkoisten puolelta niihin osallistui eversti Ernst Lindern komentama Satakunnan ryhmä. Punaisten joukkoja komensi Pispalasta kotoisin ollut viilari Anton Leinonen, joka toimi punaisten Tampereella sijainneen keskisen rintaman esikunnan alaisuudessa.


title: Kyröskosken taistelu

text: Hämeenkyrön kirkonkylän pohjoispuolella sijaitseva Kyröskoski oli vilkas teollisuustaajama, jossa toimi vuonna 1870 perustettu Hammarén & Co Oy:n paperitehdas. Sodan käynnistyttyä rintamalinja muodostui helmikuun alussa Ikaalisten ja Hämeenkyrön väliin, niin että myös Kyrösjärven itäpuolella sijaitseva Viljakkala oli heidän hallussaan. Punaisten rintamaesikunta toimi Hämeenkyrön kirkonkylässä, josta käsin he yrittivät helmi–maaliskuun aikana toistuvasti vallata Ikaalisten kauppalaa. Punaisten hyökkäysvaiheen jälkeen valkoiset käynnistivät 15. maaliskuuta suurhyökkäyksensä Tampereen valtaamiseksi. Ikaalisten suunnalla tarkoituksena oli edetä Kyröskosken ja Hämeenkyrön kautta Siuroon katkaisemaan Porin rata, ja näin sulkea Tampereen saartorengas myös kaupungin länsipuolelta.


title: Kyröskosken taistelu

text: Valkoisten aloitettua etenemisensä punaiset vetäytyvät 16. maaliskuuta viitisen kilometriä Ikaalisten eteläpuolella sijaitsevasta Sikurin kylästä Osaran kautta Kyröskoskelle, jonne he perustivat pääpuolustuslinjansa. Punaisten vahvuus oli tuolloin 1 100–1 500 miestä, joista 800–900 oli Kyröskoskelta, Hämeenkyröstä ja Viljakkalasta. Lisäksi seudulla oli Varsinais-Suomen ja Uudenmaan punakaartilaisia sekä 80 Tampereelta lähetettyä venäläistä, jotka toimivat tykki- ja konekiväärimiehinä. Joukoista huomattava osa oli Tampereen puolustukseen liittyvissä huolto- ja kuljetustehtävissä.


title: Kyröskosken taistelu

text: Valkoiset yrittivät hyökätä Kyröskoskelle kahdesti 17.-18. maaliskuuta, jolloin taisteluja käytiin Kostulan Mannanmäellä ja Järvenkylässä. Punaiset torjuivat molemmat hyökkäykset, jonka jälkeen seudulla käytiin neljän päivän ajan asemasotaa osapuolten tulittaessa tykistöllään toistensa asemia. Rintamalla nähtiin myös lentopommitus, kun Eino Rahjan Naistenlahden jäältä operoinut kone kävi 19. maaliskuuta pudottamassa muutaman pommin valkoisten asemiin. Rahja pudotti ainakin kaksi pommia Ikaalisten kirkonkylään ja yhden Kostulaan, mutta ne eivät aiheuttaneet vahinkoa.


title: Kyröskosken taistelu

text: Punaisten rintamapäällikkö Leinonen sai asemasotavaiheen aikana vahvistukseksi 600 Turun seudun punakaartilaista, jonka jälkeen hänen komennossaan oli 1 600–2 000 miestä, Heillä oli käytössään seitsemän tykkiä ja ainakin yksitoista konekivääriä. Leinosen apuna oli myös rintamalla taistelleita venäläisiä johtanut upseeri A. Sokolov.


title: Kyröskosken taistelu

text: Eversti Linderillä oli käytössään noin 1 050 miestä, jotka hän jakoi kolmeen osastoon. Kapteeni Aleksander Pellin johtaman 350 miehen osaston tehtäväksi tuli kiertää Järvenkylänjärvi ja iskeä punaisten selustaan lännestä käsin. Varsinainen hyökkäysosasto koostui majuri Walter von Gerichin johtamasta 500:a Turun pataljoonan miehestä, jotka iskivät punaisten Kyröskoskenharjulla sijaitsevia pääpuolustuslinjoja vastaan pohjoisesta. Kolmannen osaston Linder jätti reserviksi. Ruotsalaisen kapteenin Ivar Enhörningin johtama tykistö oli asemissa Järvenkylänjärven länsipuolella. Linderin avuksi tuli myös ruotsalaisen everstin Harald Hjalmarsonin johtama osasto, jonka tehtäväksi tuli Viljakkalan valtaus. Alueella taisteltiin jo 22. maaliskuuta, jolloin punaiset onnistuivat torjumaan Hjalmarsonin hyökkäyksen. Taistelun aikana Viljakkalan kirkonkylä tyhjennettiin ja seuraavan aamupäivän aikana suurin osa punaista vetäytyi Kyröskoskelle.


title: Kyröskosken taistelu

text: Hyökkäys Kyröskoskelle käynnistyi iltapäivällä 23. maaliskuuta. Järvenkylänjärven eteläpäähän kiertänyt kapteeni Pellin osasto kohtasi punaisten etuvartiona toimineen Ossi Johanssonin komentaman Helsingin punakaartin komppanian noin kello 17, jonka jälkeen myös päähyökkäys lähti liikkeelle. Johanssonin komppania hajosi konekiväärimiehistön kaaduttua ja näin valkoiset pääsivät vapaasti etenemään Kyröskoskelle johtavalle maantielle. Punaiset luulivat Pellin osaston olevan pääjoukko, minkä vuoksi he eivät huomanneet valkoisten hyökkäävän myös pohjoisesta. Ikaalisten maantietä pitkin edennyt Gerichin osasto saavutti nopeasti punaisten Nuutissa sijainneet asemat, ja kiivaasta vastarinnasta huolimatta puolustuslinja murtui nopeasti keskeltä.


title: Kyröskosken taistelu

text: Pohjoisesta hyökänneet valkoiset erehtyvät illan pimetessä luulemaan kapteeni Pellin joukkoja punaisten vastahyökkäysosastoksi, ja näin valkoiset jäivät useaksi tunniksi taistelemaan keskenään. Punaiset käyttivät tilaisuuden hyväkseen ja vetäytyivät Kyröskoskelta. Siviiliväestö pakeni kohti Mouhijärveä punakaartilaisten vetäytyessä Siuroon tai Ylöjärvelle. Tilanne selvisi vasta puolenyön maissa, jonka jälkeen valkoiset etenivät tyhjentyneeseen kylään. Joitakin punaisia oli jäänyt paperitehtaalle, jossa he taisteluun valkoisten puolella osallistuneen Juuse Tammisen mukaan antautuivat taisteluitta ja vapauttivat samalla vankinsa. Osa Kyröskoskella liikkuneista ulkopaikkakuntalaisista oli vaatinut tehtaan johtoa ja virkailijoita ammuttaviksi, jolloin Kyröskosken omat punakaartilaiset olivat luvanneet huolehtia asiasta suojellakseen heitä. Kymmenen vankia vapautettiin heti, kun kostonhimoisimmat punakaartilaiset olivat poistuneet.


title: Kyröskosken taistelu

text: Valkoiset menettivät Kyröskosken taistelussa 21 kaatunutta ja yli sata haavoittunutta. Punaisten tappioista ei ole tarkkaa tietoa, mutta Suomen sotasurmat -tietokanta tuntee kolme Hämeenkyrössä 23. maaliskuuta kaatunutta punaista.


title: Kyröskosken taistelu

text: Kyröskoskelta vetäytyneistä punakaartilaisista helsinkiläiset jatkoivat pääosin takaisin kotiseudulleen, muiden suunnatessa joko Punkalaitumelle tai Tampereelle osallistuakseen kaupungin puolustukseen. Pispalan kautta tulleet joukot saapuivat Tampereelle yöllä 25. maaliskuuta. Samana päivänä käytiin Siuron Linnavuoressa Kyröskoskelta lähteneen valkoisten hiihto-osaston ja perääntyvien punakaartilaisten välinen kahakka, jossa ilmeisesti yksi valkoinen ja neljä punaista kaatui. Punaisten poistuttua valkoiset miehittivät Siuron ja Nokian ilman taisteluja 26.–27. maaliskuuta.


title: Kyröskosken taistelu

text: Kaikki Hämeenkyrön punakaartilaiset eivät paenneet, vaan osa luopui aseistaan ja palasi kotiin. Valkoisten saavuttua alkoivat joukkoteloitukset, joiden aikana ammuttiin ainakin 72 punaista tai sellaiseksi epäiltyä, mutta todellinen määrä voi olla myös paljon suurempi. Osa vangituista lähetettiin jalkaisin 200 kilometrin päähän Vaasan vankileirille. Teloituksia tehtiin muun muassa Hämeenkyrön hautausmaalla, valkoisten esikuntana toimineen Raipalan talon pihapiirissä sekä Pohjankankaalla, jossa ammuttiin ainakin kahdeksan punaista. Teloituksia johtaneista upseereista tunnetaan ainakin jääkärivääpeli Ville Kakko. ”Kraakka-Virtaseksi” kutsuttu teloittaja puolestaan kehui itse ampuneensa 37 ihmistä. Yksi teloituksista kuvataan kotonaan Hämeenkyrössä koko sisällissodan ajan viettäneen Frans Emil Sillanpään teoksessa "Hurskas kurjuus".


title: Vaskiveden taistelu

text: Vaskiveden taistelu oli Suomen sisällissodan taistelu, joka käytiin Virroilla Vaskiveden kylässä 9.–11. maaliskuuta 1918. Punaisten tarkoitus oli Vaskiveden valtauksen jälkeen edetä Virtain kirkonkylän kautta strategisesti tärkeälle Haapamäen radalle. Valkoiset onnistuivat kuitenkin pysäyttämään hyökkäyksen ja lopulta punaiset vetäytyivät takaisin Kuruun. Kyseessä oli punaisten viimeisiä Pohjois-Hämeessä tekemiä hyökkäyksiä, kun valkoiset aloittivat neljä päivää myöhemmin Hämeen rintamalla oman suurhyökkäyksensä Tampereen valtaamiseksi.


title: Vaskiveden taistelu

text:
Virrat oli punaisten hallussa lähes kokonaan olleen Hämeen läänin ulommaisin pitäjä, jonka pohjoispuolella avautui valkoisten vahvin tukialue Pohjanmaa. Sen kautta kulki sodankäynnin kannalta elintärkeä Haapamäen rata ja pitäjästä oli Etelä-Pohjanmaan lisäksi maantieyhteys myös Keski-Suomeen. Taistelutantereeksi joutunut Vaskiveden kylä sijaitsi Kuruun johtavan maantien varrella noin 10 kilometriä Virtain kirkonkylän lounaispuolella.
Yhteenotot kahtiajakautuneessa Vaskiveden kylässä alkoivat heti sodan alkupäivinä, kun valkoisten kannattajat saivat haltuunsa pari sotilaskivääria ja perustivat tukikohtansa paikalliseen kauppataloon. Samalla he ryhtyivät kuulustelemaan työväenliikkeen aktiiveja, joista osa pakeni kylästä yhdessä köyhälistön kanssa, minkä jälkeen Vaskivesi jäi lopullisesti valkoisten haltuun. Kuitenkin vielä 9. helmikuuta Kurun punakaartilaisia tunkeutui kylään ja surmasi valkoisten majapaikassa kaksi varakasta isäntää.


title: Vaskiveden taistelu

text: Kun punaisten yritykset edetä Haapamäen radalle olivat epäonnistuneet Vilppulan rintamalla, päättivät he maaliskuun alussa yrittää myös pohjoisempaa Virtojen suunnalta. Pitäjää puolusti tuolloin ainoastaan kaksi yliluutnantti Nikolai Rannanjärven johtamaa suojeluskuntakomppaniaa, mikä oli vähän kylän strategiseen merkitykseen nähden. Avuksi lähetettiinkin ruotsalaisen upseerin Harald Hjalmarsonin komentama osasto, joka majoittui aluksi kirkonkylään ja siirtyi Vaskivedelle 7. maaliskuuta. Hjalmarsonia pidetään yleisesti epäpätevänä upseerina, mikä näkyi myös hänen toiminnassaan Vaskivedellä. Kylässä olleet suojeluskuntalaiset puolestaan vedettiin turvaamaan kirkonkylää, jonne he saivat avukseen Vilppulasta saapuneen Hämeen ryhmän komppanian.


title: Vaskiveden taistelu

text: Punaisten alkuperäinen tarkoitus oli vallata Virtain kirkonkylä, jonka jälkeen venäläisen vänrikin G. A. Stolbovin johtaman osaston piti edetä Haapamäen pohjoispuolella sijaitsevalle Pihlajaveden asemalle. Hyökkäyksen oli määrä käynnistyä jo paria päivää ennen punaisten viimeiseksi jääneen kolmannen yleishyökkäyksen alkua. Kurusta 8. maaliskuuta matkaan lähetetty tiedustelupartio kuitenkin törmäsi valkoisten puolustuslinjaan jo 10 kilometriä ennen kirkonkylää Vaskiveden Tyrkkölässä.


title: Vaskiveden taistelu

text: Vaikka järvien ympäröimä Vaskivesi oli sijaintinsa vuoksi vaikea valloitettava, päättivät punaiset hyökkätä kylään heti seuraavana päivänä. Juho Eslinin johtama 900 punakaartilaisen joukko lähti liikkeelle Kurusta puoli kuuden aikaan aamulla ja saapui pari kilometriä Vaskiveden eteläpuolelle Koskenperän kylään hieman ennen kymmentä. Eslinin komennossa oli Hyvinkään punakaarti ja pienempi määrä Turun punakaartin sekä Pietarin suomalaisen punakaartin miehiä. Punaisten hyökätessä valkoisten etuvartio vetäytyi puolenpäivän jälkeen Tyrkönharjulla sijaitsevalle pääpuolustuslinjalle, jota miehitti kaksi komppaniaa. Hyökkäyksen painopiste siirtyi näin vasemmalle sivustalle, jossa punaiset saivat haltuunsa useita kylän taloja. Tämän jälkeen he jäivät asemiin valkoisten puolustuslinjan eteen.


title: Vaskiveden taistelu

text: 10. maaliskuuta punaiset jatkoivat hyökkäystään jo kello 3 aamulla. Läpimurtoa yritettiin oikealta sivustalta Törmä-Tyrkön talon suunnalta, jonne siirrettiin parisataa miestä. Punaiset etenivät parin kilometrin levyisenä rintamana paksussa lumessa kahlaten ja saivat vastaansa valkoisten ankaran konekivääritulen. Hyökkäys aiheutti valkoisten riveissä rakoilua ja kun apuvoimia ei kuulunut, suunnitteli Hjalmarsson jo vetäytymistä. Iltapäivällä paikalle kuitenkin saapuivat Kaapo Viitaharjun ja Olavi Haapaniemen johtamat Ylihärmän ja Ähtärin suojeluskuntalaiset. Punaisten hyökkäys pysäytettiin, mutta Hjalmarsson antoi siitä huolimatta joukoilleen perääntymiskäskyn. Etulinjassa ollut Ähtärin suojeluskuntalaisten päällikkö Olavi Haapaniemi ei kuitenkaan välittänyt viestiä miehilleen, ja he onnistuivatkin pidätteemään punaisia, kunnes nämä pimeän tultua vetäytyivät takaisin asemiinsa. Pietarin suomalainen punakaarti yritti samaan aikaan koukkausta vasemmalta sivustalta Myllymäen ylitse, mutta joutuivat myös vetäytymään hämärän tultua, ajauduttuaan liian lähelle valkoisten puolustuslinjaa.


title: Vaskiveden taistelu

text: Päivän aikana kaatui kolme ja haavoittui 10 valkoista. Paikalle hälytettiin apuvoimia valkoisten päämajasta Seinäjoelta, josta määrättiin mobilisoitavaksi Vöyrin sotakoulu. Apujoukot kuitenkin ehtivät paikalle vasta seuraavana päivänä. Hjalmarsson puolestaan vetäytyi yöksi Virtain kirkonkylään, jonne evakuoitiin myös Vaskivedelle vielä jääneet siviilit.


title: Vaskiveden taistelu

text: Yön aikana punaiset valmistelivat tykistölleen asemat ja aloittivat viimeisen hyökkäyksensä kello 11.30. Valkoisia oli tuolloin puolustuslinjassa viiden komppanian verran. He olivat sitä ennen yrittäneet harhautusta lähettämällä omia miehiään lähestymään ulommaisia puolustuslinjoja, jotta punaiset luulisivat näiden olevan valkoisten saamia apuvoimia. Punaisilla oli käytössään kaksi tykkiä, joilla ampui vapaaehtoisena punakaartiin liittynyt venäläinen matruusi. Tykkituli sytytti ainakin kaksi taloa palamaan ja lisäksi kylän kansakoulu sai osuman, jolloin rakennuksessa majailleita valkoisia haavoittui. Tuloitus sai kokemattomat suojeluskuntalaiset paniikkiin, mutta lopulta ruotsalainen luutnantti Henrik Åström palautti joukot järjestykseen ja paenneista muodostettiin varalinja varsinaisen puolustuslinjan taakse. Punaisten tykistötuli kuitenkin loppui nopeasti, kun venäläinen matruusi kaatui valkoisten konekivääritulituksessa.


title: Vaskiveden taistelu

text: Taistelu kääntyi lopulta valkoisten eduksi, kun paikalle jo hälytetty Vöyrin pataljoona saapui Vaskivedelle kello 16–17 välillä. Noin 650 miehen vahvuinen osasto oli mobilisoitu jo edellisenä iltapäivänä kello 17, jonka jälkeen se kuormattiin Tervajoen rautatieasemalle, mistä junakuljetus lähti liikkeelle kello 24. Saavuttuaan viiden aikaan aamulla Alavudelle, pataljoona siirtyi 50 kilometrin päähän Virtain kirkonkylään, jossa se oli perillä puoliltapäivin. Vaskiveden puolustusta johtanut Harals Hjalmarson kuitenkin epäröi lähettää vahvistuksia linjaan. Sen sijaan hän järjesti pataljoonalle ruokailun ja ryhtyi äkseeraamaan osaston hevosmiehiä saadakseen rekijonon pysymään paremmin kasassa.


title: Vaskiveden taistelu

text: Lopulta vöyriläiset suuntasivat Vaskivedelle illan pimetessä. Osato kärsi ensimmäisen tappion jo välittömästi paikalle saavuttuaan, kun yksi mies kaatui punaisten konekivääritulessa. Toverin kaatuminen ja kylässä palavat talot tulivat järkytyksenä sotaan tottumattomille joukoille ja pataljoona vitkasteli edelleen järjestäytymisessään. Lisäksi Hjalmarsson ei edelleenkään lähettänyt miehiä linjaan, vaan ryhtyi itse tutkimaan tilannetta. Tämä kuitenkin osoittautui lopulta valkoisten onneksi, kun oikealla sivustalla olleet Hyvinkään punakaartin joukot lähtivät heti kello 16 aikaan vetäytymään havaitessaan Vöyrin pataljoonan saapumisen. Taaempana olleet väsyneet joukot eivät myöskään enää suostuneet lähtemään linjaan, jonka jälkeen Estlin veti joukkonsa takaisin Kuruun ja lähti itse hakemaan apuvoimia Tampereelta.


title: Vaskiveden taistelu

text: Kolmen päivän aikana käydyissä taisteluissa kaatui 9 punaista ja haavoittui noin 20. Hjalmarsson omaksui viivyttelytaktiikan myös myöhemmissä taisteluissaan, mikä kuitenkin osoittautui niissä virheeksi.


title: Vaskiveden taistelu

text: Valkoisten pystyttämä Vaskiveden taistelun muistomerkki sijaitsee keskellä kylää Vaskivedentien eli nykyisen kantatie 65:n varrella. Muistomerkin vaatiman maa-alueen lahjoitti isäntä Abraham Tanhua-Tyrkkö ja sen suunnitteli Virroilta kotoisin ollut arkkitehti Onni Tarjanne. Kolme metriä korkea graniittinen veistos paljastettiin taistelun kymmenvuotispäivänä 11. maaliskuuta 1928.


title: Heinz Linge

text: Heinz Linge (23. maaliskuuta 1913 Bremen Saksan keisarikunta – 24. kesäkuuta 1980 Bremen, Länsi-Saksa) oli Adolf Hitlerin henkilökohtainen palvelija ja palveluskunnan johtaja. Linge liittyi vuonna 1932 kansallissosialistiseen puolueeseen ja SS:ään. Vuonna 1933 hänet siirrettiin SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitleriin ja vuonna 1935 hotellikoulun kurssin jälkeen Hitlerin sotilaspalvelijaksi, josta hänet vuonna 1939 ylennettiin Hitlerin henkilökohtaiseksi sotilaspalvelijaksi. Korkein arvo SS-Sturmbannführer.


title: Heinz Linge

text: Kolmannen valtakunnan viimeisinä päivinä Hitler käski Lingeä ja adjutanttiaan Otto Günscheä hävittämään ruumiinsa ja vaimonsa Eva Braunin ruumiit. Linge oli ensimmäinen, joka näki Hitlerin kuolleena.


title: Heinz Linge

text: Linge joutui 2. toukokuuta 1945 puna-armeijan sotavangiksi. Lingeä kuulusteltiin NKVD:ssä vuosina 1948–1949. Josif Stalinille Hitleristä kirjoitettu kirja perustui pitkälti hänen ja Hitlerin adjutantti Otto Günschen kuulusteluihin. Vuonna 1950 hänet tuomittiin 25 vuodeksi pakkotyöhön. Linge vapautettiin kuitenkin jo vuonna 1955 Saksan liittotasavaltaan.


title: St. Mirren FC

text: Saint Mirren Football Club on vuonna 1877 perustettu jalkapalloseura Paisleysta, Skotlannista. Joukkue pelaa Skotlannin korkeimmalla sarjatasolla Skotlannin Valioliigassa.


title: Väärinmajan taistelut

text: Väärinmajan taistelut käytiin Suomen sisällissodan aikana helmi-maaliskuussa 1918 Ruovedellä sijaitsevassa Väärinmajan kylässä. Taisteluja käytiin muun muassa Enorannan, Seppälän, Nenosen ja Mannisen talojen ympäristössä. Punaisten tarkoituksena oli murtautua etelästä käsin Ruoveden ja Vilppulan väliselle maantielle ja sen kautta iskeä valkoisten sivustaan noin 15 kilometrin päässä Vilppulassa. Tämän vuoksi Väärinmajan sotatoimet lasketaan muista Ruoveden taisteluista poiketen kuuluviksi Vilppulan rintamaan.


title: Väärinmajan taistelut

text: Taistelut Väärinmajassa käynnistyivät 21. helmikuuta, kun punaisten Vilppulaa vastaan Haapamäen rataa pitkin tekemät hyökkäykset olivat helmikuun alussa toistuvasti epäonnistuneet. Tämän johdosta he siirsivät rintaman painopisteensä Vilppulan lounaispuolella sijaitsevaan Väärinmajaan, jossa oli tarkoitus tehdä läpimurto ja iskeä sieltä vihollisen läntiseen sivustaan. Valkoisten puolustuslinja kuitenkin kesti punaisten hyökkäykset myös Väärimajalla. 15. maaliskuuta alkoi valkoisten suurhyökkäys Tampereen valtaamiseksi, jonka jälkeen punaisten rintamat Pohjois-Hämessä murtuivat nopeasti ja he vetäytyivät myös Väärinmajasta muutaman päivän kuluessa puolustamaan Tamperetta.


title: Väärinmajan taistelut

text: Valkoisten puolustuslinjat ulottuivat Väärinmajasta Ruoveden ja Vilppulan välistä maantietä pitkin noin kolmen kilometriä itään Mannisen ja Seppälän talojen maille ja sieltä edelleen pari kilometriä pohjoiseen Moisionjärvelle saakka. Punaisten tukikohta puolestaan oli nelisen kilometriä Väärinmajan eteläpuolella Väärinjärven rannalla sijaitsevassa Hyyrylässä, josta käsin he yrittivät murtautua valkoisten puolustuslinjojen läpi.


title: Väärinmajan taistelut

text: Valkoisten puolelta taisteluun osallistuivat eversti Martin Wetzerin johtaman Hämeen ryhmän II ja III pataljoonat, päällikköinään jääkäriluutnantti Carl Nordensvan sekä ruotsalainen kapteeni Martin Ekström. Valkoisten joukoissa taisteli lähinnä Pohjanmaan suojeluskuntalaisia, lisäksi mukana oli muun muassa Saksanniemen järjestyslipuston miehiä ratsumestari Gaston Ahrenbergin johdolla.


title: Väärinmajan taistelut

text: Punaiset olivat sijoittaneet Väärinmajalle muun muassa Helsingin punakaartin osastoja, kuten sen eliittijoukkoihin kuuluneet A-komppania sekä niin sanottu Portun pataljoona. Lisäksi Väärinmajalle saapui Jalmar ja Verner Lehtimäen johtama 100 miehen Turun ratsujoukko. Yhteensä Väärinmajalla oli parhaimmillaan noin 1 000 punakaartilaista, joista vain 70 oli Ruovedeltä. Väärinmajan punaisten rintamapäällikkönä toimi Verner Lehtimäki, mutta joukot olivat Lylyn asemalle sijoitetun Vilppulan punakaartin esikunnan alaisia.


title: Väärinmajan taistelut

text: Ensimmäinen yhteenotto tapahtui Väärinmajan ja Hyyrylän puolivälissä sijaitsevalla Myllymaalla 12. helmikuuta, mutta varsinaisesti taistelut käynnistyivät vasta punaisten yleishyökkäyksen alettua 21. helmikuuta. Väärinmajaa ja läheistä Seppälää moukaroitiin aluksi rajulla tykkitulella, joka jälkeen punaiset onnistuivat valtaamaan Väärinmajan länsipuolella sijaitsevan Enorannan. Valkoiset saivat kuitenkin nopeasti vahvistuksia ja kävivät jo seuraavana päivänä vastahyökkäykseen. Neljä päivää kestäneiden taistelujen aikana punaiset yrittivät vallata myös Seppälän ja Nenosen talot, jotka sijaitsivat pari kilometriä Väärinmajan itäpuolella Seppälänjärven ja Hietasen välisellä kannaksella. Verner Lehtimäen ohella hyökkäystä johtivat Helsingin punakaartin komppanianpäällikkö Mikko Kokko sekä venäläinen tykistöupseeri Sasunov. Punaiset saivatkin vallattua Nenosen, mutta 24. helmikuuta taloon osui kranaatti, joka surmasi kolme punakaartilaista ja haavoitti noin kolmeakymmentä. Tämä sai heidät aloittamaan perääntymisen takaisin Hyyrylään ja seuraavana päivänä punaiset jättivät myös Enorannan.


title: Väärinmajan taistelut

text: Taistelujen aikana kaatui 9 valkoista ja ainakin 34 punaista. Joidenkin tietojen mukaan punaisille aiheutti tappioita myös joukkojen leiripaikalla räjähtänyt suutariksi jäänyt kranaatinheittimen ammus, jonka joku oli tuonut mukanaan. Taistelujen ankaruudesta kertoo, että vajaan sadan miehen Turun ratsujoukosta jäi taistelukuntoiseksi ainoastaan 20 miestä. Tämän jälkeen Jalmari Lehtimäki palasi miehineen Turkuun hakemaan täydennyksiä ja saapui Väärinmajalle jälleen maaliskuun alkupuolella. Taistelut vaativat myös siviiliuhreja, 23. helmikuuta Väärinmajalla kuoli valkoisten luoteihin kaksi iäkästä naista, kun heidän mökkiensä luultiin olleen täynnä punaisia. Väärinmajalta lähteneitä pakolaisia oli majoittunut Sydänmaan torppaan, jossa punakaartilaisten perheiden lisäksi oli myös muita valkoisten hallitsemilta Ruoveden alueilta paenneita maatyöläisiä.


title: Väärinmajan taistelut

text: Punaisten toinen yleishyökkäys käynnistyi Väärinmajan suunnalla 10. maaliskuuta, mutta läpimurto ei onnistunut, vaan punaisten joukot palasivat ensimmäisen taistelupäivän iltana takaisin Vilppulan rintaman tukikohtana toimineelle Lylyn asemalle. 12. maaliskuuta punaiset pommittivat jälleen rajusti Seppälässä sijainnutta valkoisten tukikohtaa, mutta se jäi kuitenkin valkoisten haltuun. Kolme päivää päivää myöhemmin Helsingin punakaartin II rykmentin komppania aloitti aikaisin aamulla hyökkäyksen kohti Enorantaa, mutta valkoiset onnistuivat kuitenkin torjumaa sen. Uusi hyökkäys käynnistyi kello 15 iltapäivällä, jolloin punaiset olivat huomanneet valkoisten puolustuslinjassa aukon Pyhkiön torpan kohdalla vajaan kilometrin verran Seppälän ja Mannisen talojen länsipuolella. Punaiset yrittivät tunkeutua maantielle ainakin kahden Helsingin punakaartin komppanian voimin, mutta Ylihärmän suojeluskuntalaisten päällikkö jääkäri Kaapo Viitaharju huomasi alueella liikettä ja lähti tutkimaan asiaa noin 40 miehen ryhmän kanssa. Osapuolet törmäsivät toisiinsa metsäisellä mäellä, jonka yhteydessä syntyneessä taisstelussa valkoiset joutuivat aluksi perääntymään punaisten ylivoiman edessä. Valkoisten ryhmittäydyttyä puolustusasemiin taistelu jatkui aina iltahämärään saakka, jolloin he saivat vahvistuksia selustaansa ja punaiset päättivät perääntyä taistelusta.


title: Väärinmajan taistelut

text: Taistelussa kaatui yhdeksän ylihärmäläistä ja yksi Lappajärveltä kotoisin ollut suojeluskuntalainen. Myös punaiset menettivät kymmenkunta miestä. Tappiot olivat suuri järkytys ylihärmäläisille, jotka olivat siihen asti selvinneet ilman ainoatakaan kaatunutta. Kahden päivän kuluttua heidät komennettiin uudelleen linjaan, mutta miehet kieltäytyivät ja päättivät sen sijaan palata Ylihärmään hautamaan taistelussa kaatuneet toverinsa. Myös heidän päällikkönsä Viitaharju oli tuossa vaiheessa vetäytyyt omiin oloihisa ja kadonnut. Tieto kieltäytymisestä meni aina valkoisten päämajaan asti, jossa kenraali C. G. E. Mannerheim määräsi kotiin lähtevät miehet kiinniotettaviksi. Ylihärmäläiset olivat jo Vilppulan asemalla valmiina nousemaan junaan, kun asiasta kuullut Viitaharju tavoitti miehet ja pakotti heidät palaamaan linjaan.


title: Väärinmajan taistelut

text: Valkoisten suurhyökkäyksen alettua 15. maaliskuuta, valkoiset etenivät Väärinmajasta kohti punaisten tukikohtaa Hyyrylässä, vallaten Pynnösen ja Myllymaan 17. maaliskuuta. Punaiset poistuivat Väärinmajan suunnalta lopullisesti seuraavana päivänä. Vetäytyessään he polttivat Hyyrylän ja Työrön talot.


title: Väärinmajan taistelut

text: Väärinmajalla taistelleet Pohjanmaan suojeluskuntalaiset rakensivat Mannisen taistelun muistomerkin, joka paljastettiin nykyisen seututie 344:n varrella 17. kesäkuuta 1934. Ylihärmästä kotoisin olleen arkkitehti J. S. Sirénin suunnittelemaan muistomerkin paljastustilaisuuteen osallistui 400 Etelä-Pohjanmaalta saapunutta vierasta. Lokakuussa 2016 muistomerkin luokse pystettiin taistelusta kertova infotaulu.


title: Ossip Bernstein

text: Ossip Bernstein (, 20. marraskuuta 1882 Žytomyr, Ukraina – 30. marraskuuta 1962 Ranska) oli ukrainalais-ranskalainen shakin suurmestari sekä talousjuristi.


title: Ossip Bernstein

text: Bernstein syntyi Žytomyrissa Venäjän keisarikunnassa juutalaiseen perheseen. Bernstein opiskeli lakia ja valmistui Heidelbergin yliopistosta vuonna 1906 ja hänestä tuli talousjuristi. Hän asettui aluksi Moskovaan.


title: Ossip Bernstein

text: Bernstein oli menestykäs liikemies ja juristi. Hänen kuitenkin menetti varallisuudensa kolme kertaa. Ensin lokakuun vallankumouksen aikana, sitten suuren laman aikana 1930-luvulla ja viimeisenä toisen maailmansodan aikana kun natsi-Saksa miehitti Ranskan vuonna 1940 ja Bernstein joutui pakenemaan Espanjaan.


title: Ossip Bernstein

text:
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Venäjän vallankumouksen ja sisällissodan jälkeen Bernstein pakeni vuonna 1918 Ranskaan Odessan kautta. Bolševikkien salainen poliisi Tšeka aikoi teloittaa pankkiirien neuvonantajana toimineen Bernšteinin Odessassa, mutta hänet vapautettiin, kun hän osoittautui kuuluisaksi shakkimestariksi ja todisti tämän voittamalla ottelun teloittajien esimiestä vastaan. Tämän jälkeen Bernstein pakeni brittiläisellä sotalaivalla Ranskan ja asettui asumaan Pariisiin.
Bernstein kuoli parantolassa Ranskan Pyreneillä vuonna 1962.


title: Ossip Bernstein

text: Bernsteinin shakkiura oli hyvin menestyksekäs sekä Venäjällä että Ranskassa. Hän pelasi muun muassa Aleksandr Alehinia, Emanuel Laskeria, Jose Raul Capablancaa, Akiba Rubinsteinia, Mihail Tšigorinia, Carl Schlechteria, Jefim Bogoljubovia ja Lajos Steineria vastaan. Vuonna 1950 Maailman shakkiliitto myönsi Bernsteinille suurmestarin arvon.


title: Vilppulan rintama

text: Vilppulan rintaman taistelut käytiin Suomen sisällissodan aikana tammi-maaliskuussa 1918 Vilppulan kirkonkylän tuntumassa sekä Ruoveden Väärinmajalla ja Juupajoen Lylyssä. Punaisten tarkoituksena oli edetä 25 kilometriä Vilppulan pohjoispuolella sijaitsevalle Haapamäelle, joka oli tärkeä Hämeen, Pohjanmaan ja Keski-Suomen välisten rautateiden risteysasema. Punaiset eivät kuitenkaan onnistuneet murtamaan valkoisten puolustusta Vilppulassa ja helmikuun lopulla taistelujen painopiste siirtyi Ruoveden Väärinmajaan, jonka kautta he yrittivät läpimurtoa valkoisten sivustaan. Maaliskuun puolivälissä valkoiset käynnistivät suurhyökkäyksen Tampereen valtaamiseksi, jolloin punaisten rintama Pohjois-Hämeessä murtui ja he vetäytyivät nopeasti puolustamaan Tamperetta.


title: Vilppulan rintama

text: Vilppulan rintama on nimitys, jolla yleensä tarkoitetaan Vilppulassa ja Väärinmajassa käytyjä taisteluja. Lisäksi punaisten vetäytymisvaiheessa taisteltiin Juupajoella sijaitsevalla Lylyn asemalla. Joissakin yhteyksissä Vilppulan rintamaan on laskettu kuuluvaksi Väärinmajan lisäksi myös Ruoveden taistelut. Punaiset taas käyttivät Vilppulasta ja muista Pohjois-Hämeen taisteluista nimitystä ”pohjoinen rintama”, joka oli osa heidän Satakunnan ja Hämeen käsittänyttä länsirintamaansa. Käsitteiden sekavuudesta johtuen Suomen sotasurmat -tietokanta sisältää kymmeniä punaisia, joiden kuolinpaikaksi on merkitty Vilppula, vaikka he kaatuivat Ruovedellä. Todellisuudessa Vilppulan suunnalla ei Väärinmajaa lukuun ottamatta käyty kovinkaan ankaria taisteluja. Vilppulan rintamalla on siitä huolimatta valkoisten keskuudessa tarunhohtoinen maine, koska siellä käydyn puolustustaistelun katsottiin pysäyttäneen punaisten etenemisen pohjoiseen.


title: Vilppulan rintama

text: Suojeluskuntalaisten alettua riisumaan Pohjanmaalle sijoitettuja venäläisjoukkoja aseista 27. tammikuuta 1918 he pelkäsivät, että Etelä-Suomessa vielä olevia venäläisiä lähetettäisiin varuskuntien avuksi Haapamäen kautta kulkevaa Pohjanmaan rataa pitkin. Tämän vuoksi Vaasan suojeluskuntapiirin päällikkö Paul von Gerich lähetti 28. tammikuuta jääkäri Lennart Nordensvanin johtaman osaston katkaisemaan radan. Seuraavana yönä suojeluskuntalaiset räjäyttivät pari kilometriä Haapamäen pohjoispuolella sijaitsevan Valtterin rautatiesillan ja seuraavana yönä Haapamäen ja Vilppulan puolivälissä sijaitsevan Kolhonsalmen sillan. Alun perin tarkoituksena oli ollut Kolhon sijaan katkaista Ähtärissa sijaitseva Inhan silta, mutta Keuruun suojeluskunta ei suostunut tähän, koska se olisi saattanut merkitä paikkakunnan joutumista punaisten haltuun. Haapamäen rautatieasemalla syntyi samalla erikoinen tilanne, kun siellä Nordensvanin 40 miehen lisäksi majaili myös paikallinen punakaarti. Kumpikaan osapuoli ei kuitenkaan uskaltanut toimia, koska piti omia voimiaan liian heikkoina. Vilppulassa puolestaan paikallinen punakaarti otti 29. tammikuuta haltuunsa rautatieaseman, pidättäen myös rautatievirkamiehet sekä Vilppulan nimismiehen.


title: Vilppulan rintama

text: Ensimmäinen yhteenotto Vilppulassa käytiin pitäjään silloin kuuluneessa Mäntän teollisuustaajamassa 31. tammikuuta, kun Vilppulan punakaarti yritti 200 miehen voimin vallata paikkakunnan. Suojeluskuntalaiset linnoittautuivat liikemies Gösta Serlachiuksen asuintaloon Mäntän linnaan, jonka pihapiirissä käytiin laukaustenvaihtoa. Tilanne saatiin ratkaistua kirkkoherra Hjalmar Svanbergin välityksellä, jonka jälkeen molemmat osapuolet luopuivat aseistaan ja ne annettiin hänen valvontaansa. Seuraavana päivänä Mänttään kuitenkin saapui Keuruun suojeluskunta, joka miehitti taajaman. Punakaartilaiset joutuivat perääntymään Vilppulan kautta 15 kilometriä sen eteläpuolella sijaitsevalle Lylyn rautatieasemalle, jonne he perustivat pohjoisen rintaman esikuntansa. Mäntän linnasta puolestaan tuli sodan ajaksi valkoisen armeijan huoltokeskus ja sairaala. Serlachiuksen tehtaan johto ja toimihenkilöt olivat aktiivisesti mukana valkoiste sotaponnistuksissa, muun muassa tehtaan konepajaa käytettiin asepajana. Valkoisten varsinainen päämaja toimi Vilppulan rautatieasemalla ja sen ympäristössä.


title: Vilppulan rintama

text: Valkoisen armeijan päällikkö kenraali C. G. E. Mannerheim oli antanut Haapamäellä olleille suojeluskuntalaisille käskyn jäädä paikoilleen, mutta siitä huolimatta Matti Laurilan komentama Lapuan suojeluskunnan osasto lähti vielä samana päivänä kohti Vilppulaa. Matka pysähtyi rikotulle Kolhon sillalle, mutta sen toiselle puolelle saapui pian Pietarista paennutta Romanian suurlähettilästä kuljettanut juna, jonka lapualaiset ottivat käyttöönsä. Laurilan osasto pääsi jonkin matkaa Vilppulasta Lylyyn päin, kunnes joutui kääntymään takaisin punaisten rikkoman radan vuoksi. Valkoiset perustivat oman puolustusasemasa Vilppulaan, joka vesistöjen ympäröimänä oli lähes mahdoton kiertää. Tampereelle sijoitetun venäläisen 106. divisioonan esikunnan komentaja Mihail Svetšnikov lähetti tämän jälkeen Vilppulan punakaartin avuksi noin 500 miehen vahvuisen pataljoonan, johon oli venäläisten vapaaehtoisten lisäksi koottu Turun ja Tampereen punakaartilaisia. Svetšnikov oli pakotettu ryhtymään sotatoimiin, koska valkoiset olivat Pohjanmaalla ottaneet vangeiksi hänen alaisuuteensa kuuluvia miehiä.


title: Vilppulan rintama

text: Ensimmäinen varsinainen taistelu käytiin 2. helmikuuta, jolloin vänrikki G. A. Stolbovin johtama punaisten osasto eteni rautatietä pitkin kohti Vilppulaa. Valkoiset olivat sijoittaneet noin 150 miestä Kirkkosalmen ylittävien siltojen luokse, jossa käytiin neljän tunnin pituinen tulitaistelu. Punaiset palasivat takaisin illan hämärryttyä, eikä taistelu tiettävästi vaatinut kaatuneita kummaltakaan osapuolelta. Seuraavana päivänä valkoiset saivat vahvistukseksi vielä 170 miehen vahvuisen osaston. Punaisten uusi hyökkäys tapahtui vuorokautta myöhemmin, jolloin Kirkkosalmen rannalla taisteltiin viisi tuntia. 5. helmikuuta valkoisten päällikkyys Vilppulan suunnalla vaihtui, kun Haapamäeltä käsin puolustusta johtaneen jääkäri Juho Heiskasen tilalle tuli Hämeen ryhmän komentaja eversti Martin Wetzer.


title: Vilppulan rintama

text: Vilppulan suurin taistelu käytiin 7. helmikuuta. Punaiset olivat saaneet vahvistuksia Helsingin punakaartin ja Pietarin suomalaisen punakaartin miehistä ja läpimurtoa yritettiin nyt 1 300 miehen sekä Pasilan konepajalla valmistetun panssarijunan ("Panssarijuna n:o 1") voimin. Lisäksi heillä oli käytössään neljä kenttätykkiä. Punaiset eivät kuitenkaan pystyneet etenemään rautatien suunnassa, koska valkoisten tykistö esti panssarijunan lähestymisen. Päähyökkäys tehtiin lopulta iltapäivällä siltojen länsipuolelta Kirkkoniemen tuntumassa. Punaiset tulittivat Vilppulan kirkkoa tykistöllään ja onnistuivat ajamaan torniin sijoitetut konekiväärimiehet pakosalle. Valkoiset onnistuivat kuitenkin torjumaan hyökkäyksen, jonka aikana heitä kaatui yksi mies. Punaisilta kaatui kolme Helsingin punakaartin peltiseppien komppanian miestä. Ennen punaisten 21. helmikuuta käynnistynyttä yleishyökkäystä pienempiä yhteenottoja käytiin vielä kolmena päivänä, mutta lopulta taistelujen painopiste siirtyi Ruoveden puolelle Väärinmajan kylään, joka sijaitseen noin 13 kilometriä Vilppulan kirkonkylästä länteen.


title: Vilppulan rintama

text: Punaisten yleishyökkäyksen aikana Vilppulassa ei juurikaan taisteltu, koska heidän joukkojaan suojannut panssarijuna ei päässyt etenemään. Punaiset kuitenkin tulittivat kylää rajusti tykistöllään. Maaliskuun alkupäivinä Vilppulan rintamalla oli hiljaista, jolloin Pietarista evakuoidun Ison-Britannian suurlähetystön henkilökunta ylitti rintamalinjan Vilppulassa. Britit halusivat välttää maihinnousua suunnittelevien saksalaisten käsiin joutumisen ja päättivät pyrkiä rintamalinjan yli pohjoiseen ja sieltä edelleen Ruotsiin. Vilppulan punaiset suostuivat avustamaan brittidiplomaatteja ja lähettivät amerikansuomalaisen punakaartilaisen August Wesleyn järjestämään asiaa Tampereelle. Rintamanylityksessä syntyi laukaustenvaihtoa, mutta britit pääsivät lopulta läpi ja palasivat Tukholman kautta kotimaahansa. Samaan aikaan valkoisten joukoissa esiintyi kurittomuutta, esimerkiksi Lapuan suojeluskuntalaiset päättivät lähteä omine lupineen käymään kotonaan ja ottivat matkaansa varten käyttöön junan. Punaiset yrittivät maaliskuun aikana myös pommittaa Vilppulan asemaa Tampereen Naistenlahden jäältä operoineilla lentokoneilla, mutta ratapihalle pudotetut pommit eivät saaneet aikaan suurta vahinkoa.


title: Vilppulan rintama

text: Punaisten toinen yleishyökkäys käynnistyi 10. maaliskuuta. Seuraavana päivänä Vilppulan rintamapäällikkönä toiminut Riihimäen punakaartin päällikkö Erkki Karjalainen tilasi Tampereelta veturin ja kaksi vaunua, tarkoituksenaan lastata ne räjähdysaineilla ja lähettää juna kohti valkoisten huoltokeskuksena ja esikuntana toiminutta Vilppulan asemaa. Tämän jälkeen punaisten suunnitelma oli hyökätä räjähdyksen aiheuttamassa sekasorrossa. Valkoisten puhelintiedustelu kuitenkin sai hankkeesta vihiä Tampereella ja ehti varoittamaan Vilppulassa olevia joukkoja. 13. maaliskuuta punaiset lähettivät junan matkaan. Se jyräsi läpi radalle asetettujen esteiden ja rikottujen kiskojen, pysähtyen lopulta asemalla, jossa ylipaineistettu veturi onnistuttiin tekemään vaarattomaksi ennen sen räjähtämistä. Punaisten panssarijuna eteni samalla noin kilometrin päähän Vilppulan silloista, mutta joutui palaamaan takaisin saatauaan osuman valkoisten tykkitulesta, eivätkä mukana seuranneet punakaartilaiset pääseet hyökkäämään asemalle. Neljä päivää myöhemmin punaiset aikoivat vielä hyökätä kahden panssarijunan tukemana, mutta kun valkoiset samaan aikaan etenivät Länkipohjan taistelun jälkeen kohti Orivettä, päättivät punaiset vetää joukkonsa pois Vilppulasta ja Ruovedeltä saarrostuksen välttääkseen. Näin Vilppulan rintaman taistelut olivat ohitse 18. maaliskuuta mennessä, jolloin valkoiset lyhyen taistelun jälkeen valtasivat Lylyn aseman. Sen aikana kaatui ainakin kaksi punakaartilaista. Tämän jälkeen punaiset vetäytyivät kohti Tamperetta.


title: Vilppulan rintama

text: Kun Vilppula osoittautui vaikeasti vallattavaksi etelästä käsin, alkoivat punaiset helmikuun toisella viikolla keskittämään voimiaan Ruovedelle, jonka kautta oli tarkoitus edetä pohjoiseen kohti Haapamäkeä. Taisteluja käytiin kirkonkylän suunnalla Pihlajalahdella, Pekkalassa ja Jäminkipohjassa sekä kirkonkylän kaakkoispuolella Väärinmajassa. Siellä punaisten tarkoituksena oli edetä koilliseen kohti Vilppulaa ja iskeä valkoisten sivustaan, jonka vuoksi Väärinmajan taistelut lasketaankin kuuluvaksi Vilppulan rintamaan. Siellä toimineet punaiset olivat myös muista Ruoveden punaisista poiketen Vilppulan rintamakomentajan alaisuudessa. Punaisten esikunta sijaitsi Väärinmajan eteläpuolella Hyyrylässä, jonne oli sijoitettu muun muassa Helsingin punakaartin osastoja. Yhteensä Väärinmajalla oli noin 1 000 punakaartilaista, joista vain 70 oli Ruovedeltä. Väärinmajan oman punakaartin päällikkönä oli Aatu Salmela. Väärinmajalle oli sijoitettu muun muassa sodan alkupäivinä Lylyssä taistellut Helsingin punakaartin eliittijoukkoihin kuulunut A-komppania.


title: Vilppulan rintama

text: Väärinmajan ensimmäiset yhteenotot käytiin 13. helmikuuta, mutta varsinaisesti taistelut alkoivat vasta punaisten yleishyökkäyksen aikana 21. helmikuuta, jonka aluksi Väärinmajaa ja läheistä Seppälää moukaroitiin rajulla tykkitulella. Punaiset onnistuivat valtaamaan Väärinmajan länsipuolella sijaitsevan Enorannan, mutta valkoiset saivat vahvistuksia ja kävivät pian vastahyökkäykseen. 24. helmikuuta punaisten tukikohtana olleeseen Nenosen taloon Väärinmajan itäpuolella osui kranaatti, joka surmasi kolme punakaartilaista ja haavoitti noin kolmeakymmentä. Tämän jälkeen punaiset aloittivat perääntymisen ja vetäytyivät myös Enorannasta seuraavana päivänä. Viisi päivää kestäneen taistelun aikana kaatui 9 valkoista ja ainakin 34 punaista. Taistelut vaativat myös siviiliuhreja. 23. helmikuuta Väärinmajalla kuoli valkoisten luoteihin kaksi iäkästä naista, kun heidän mökkiensä luultiin olleen täynnä punaisia. Väärinmajalta lähteneitä pakolaisia oli majoittunut Sydänmaan torppaan, jossa oli punakaartilaisten perheiden lisäksi myös muita työläisiä, jotka olivat paenneet valkoisten hallitsemilta alueilta.


title: Vilppulan rintama

text: Punaisten toinen yleishyökkäys käynnistyi Väärinmajan suunnalla 10. maaliskuuta, mutta läpimurto ei onnistunut, vaan punaisten joukot palasivat ensimmäisen taistelupäivän iltana takaisin Lylyyn. 12. maaliskuuta punaiset pommittivat rajusti kylän itäpuolella sijaitsevaa Seppälää, jossa oli valkoisten tukikohta. Seuraavana päivänä helsinkiläiset komppaniat hyökkäsivät Enorannan suunnalta Väärinmajaa kohti, jolloin Pyhkiön torppien tuntumassa käytiin molemmille osapuolille suuria tappiota aiheuttanut Mannisen taistelu. Väärinmaja ja pari kilometriä sen itäpuolella sijainnut Seppälä jäivät kuitenkin valkoisten haltuun. Valkoisten suurhyökkäyksen alettua, punaiset vetäytyivät myös Väärinmajan suunnalta 18. maaliskuuta. Poistuessaan he polttivat Hyyrylän ja Työrön talot.


title: Vilppulan rintama

text: Vilppulan taisteluiden muistomerkki paljastettiin Kirkkosalmen rannalla 10. heinäkuuta 1938. Kuvanveistäjä Arvi Tynyksen suunnitteleman muistomerkin kustansi Gösta Serlachius. Paljastustilaisuudessa oli paikalla myös kenraali Mannerheim. Vilppulan hautausmaalla on vuonna 1946 paljastettu punaisten muistomerkki. Piispa Yrjö Sariola siunasi joukkohaudassa olevat vainajat vuonna 1994. Samana vuonna pystytettiin punaisille oma muistomerkki myös Vilppulankosken tuntumaan. Myös Väärinmajan taisteluilla on valkoisten pystyttämä muistomerkki, joka paljastettiin Mannisen talon luona vuonna 1934.


title: Vilppulan rintama

text: Sisällissodan päättymisen jälkeen professori Heikki Klemetti sävelsi ja sanoitti laulun "Vilppulan urhojen muistolle", joka oli pitkään myös kansakoulujen laulukirjassa.


title: Vilppulan rintama

text: Kesällä 2017 Mäntässä esitetään Jorma Panulan säveltämä kansanooppera "Kitusuon Sofia", jonka libreton ovat tehneet Tapio ja Seppo Parkkinen. Sisällissodan aikaisiin tositapahtumiin perustuvat ooppera kertoo suomalaisen naisen ja venäläisen sotilaan rakkaustarinan. Vuonna 2012 esitettiin Paavo Joensalon säveltämää kirkko-oopperaa "Vilppulan vaihe 1918", johon libreton teki Raimo Kallio-Mannila.


title: Abraham Speijer

text: Abraham Speijer (Speyer) (19. marraskuuta 1873 Amsterdam – 5. lokakuuta 1956 Amsterdam) oli hollantilainen shakkimestari.


title: Abraham Speijer

text: Speijer jakoi ensimmäisen sijan Adolf Ollandin kanssa shakin Hollannin-mestaruuskilpailuissa Leidenissä 1909, vaikka Olland tunnustettiin mestariksi.


title: Abraham Speijer

text: Speijer voitti useita turnauksia ja hävisi ottelut muun muassa Emanuel Laskeria ja Max Euwea vastaan.


title: Saltasaurus

text: Saltasaurus (nimen merkitys: "Saltan lisko") oli sauropodeihin kuulunut, kasveja syönyt titanosauri. Siihen kuuluu yksi laji, tyyppilaji "S. loricatus". "Saltasauruksen" fossiileja on löydetty Saltan maakunnasta, Argentiinasta. "Saltasaurus" eli 80–65 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella.


title: Saltasaurus

text: "Saltasauruksen" pituus oli 12 metriä. Se oli suhteellisen pieni titanosauri, ja se oli suojautunut hyvin hyökkäyksiltä. Suuret saalistajat eivät pystyneet repimään sen paksua panssaroitua nahkaa, jossa oli luisia levyjä ja nastoja. Ne olivat "Saltasauruksella" 10–12 senttimetriä leveitä, ja ne näyttävät muodostaneen matalia, kartionmuotoisia piikkejä. Näitä luisia muodostumia oli itse asiassa löydetty ennen "Saltasauruksen" pääjäänteiden löytämistä, ja niiden ajateltiin kuuluneen panssaroidulle ankylosaurille. Tämän jälkeen myös muilla sauropodeilla on huomattu olleen samankaltaisia luisia muodostumia. "Saltasauruksen" löytäminen oli paljastus siitä, että ainakin joillakin titanosaureilla oli selässään luisia muodostumia.


title: Saltasaurus

text: "Saltasauruksen" vahva lantio ja ylemmät häntäluut viittaavat siihen, että se saattoi pystyä seisomaan takajaloillaan tukien itseään hännällään. "Saltasauruksen" etujaloissa ei ollut varpaita ja kynsiä.


title: Saltasaurus

text: "Saltasauruksesta" on löydetty fossiilimateriaalia ainakin kahdesta yksilöstä. Lisäksi on löydetty "Saltasauruksen" munia ja alkioita. Jäänteitä on löydetty Saltan maakunnassa, Argentiinassa.


title: Saltasaurus

text: "Saltasauruksen" pesimäalue on löydetty Patagonian alueella, Argentiinassa. Keskimäärin 25 11–12 senttimetrin mittaista munaa sisältäneitä pesiä on löydetty alueelta, jota satojen "Saltasaurus"-naaraiden on ajateltu käyttäneen. Munien sisälle fossiloituneet alkiot ovat paljastaneet, että jo munan sisällä "Saltasauruksella" oli luinen panssari pitkin selkää. Pesien suuri määrä ja läheisyys toinen toisistaan osoittaa "Saltasauruksen" eläneen laumoissa, ehkäpä lisäsuojana petoja, kuten "Abelisaurusta" ja "Carnotaurusta" vastaan.


title: The Freza

text: The Freza on vuonna 2006 perustettu neljän suomalaisen vuosina 1992-1993 syntyneen nuoren naisten yhtye, joka soittaa englanninkielistä rockia. The Frezan kappaleista puolet säveltää yhtyeen kitaristi Sanni Kopsa ja puolet rumpali Viivi Väisänen, joka myös sanoittaa yhtyeen koko tuotannon.


title: The Freza

text: Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli vuoden 2006 joulukuussa ilmestynyt "On Stage", jossa on viisi kappaletta. Vuoden 2007 marraskuussa yhtye teki levytyssopimuksen 100% Record Companyn kanssa. Levy "Black and White" ilmestyi maaliskuussa 2008. Yhtye julkaisi myös samannimisen animaatiovideon.


title: The Freza

text: Vuonna 2009 The Freza solmi levytyssopimuksen Poko Rekords/Sound Of Finland -levy-yhtiön kanssa ja julkaisi toisen albuminsa "Good Night, Sleep Well", jonka tuotti Happoradion AH Haapasalo. Albumin julkaisua seurasi 21 keikan kesäkiertue, joka käsitti festivaaleja ja isoja tapahtumia. Yhtye julkaisi videot kappaleista "Screaming" ja "Devil´s Deal". Samana vuonna yhtye myös vaihtoi kosketinsoittajansa.


title: The Freza

text: Vuonna 2010 The Freza julkaisi Free Fall -singlen ja esiintyi yli 20 festivaalilla sekä tapahtumissa ja julkaisi samasta kappaleesta videon. Samaisena vuonna bändi aloitti kolmannen albumin äänitykset.


title: The Freza

text: 2011 toukokuussa The Freza julkaisi kolmannen pitkäsoiton. Uusi ”Vices And Sins” -albumi esitteli The Frezan kovemman puolen ja asiansa osaavan bändin. Uuden levyn sävellyksistä vastasivat niin ikään Sanni ja Viivi, joista jälkimmäinen on myös kirjoittanut uuden levyn sanoitukset. Albumin on tuottanut Happoradion AH Haapasalo. ”Vices And Sins” –albumilta on tähän mennessä julkaistu ”Hard To Get”- ”Vices And Sins”-ja "London" -singlet ja videot. Uuden albumin myötä The Freza siirtyi North & South -levy-yhtiölle.


title: The Freza

text: Kesällä 2011 The Freza teki edellisten vuosien tapaan 20 festari- ja tapahtumakeikkaa. Yhteensä bändi on tehnyt tähän mennessä lähes 100 keikkaa, joista tunnetuimpia ovat Ruisrock, Wanaja, Monttirock, RMJ ja Ankkarock. Klubikeikoista ykkönen on ollut keikka Helsingin Tavastialla.


title: The Freza

text: 2011 syksyllä The Freza teki pienen kuuden keikan klubirundin.


title: The Freza

text: 2011 joulukuussa bändi suuntasi Suomenlinnan Seawolf-studiolle taltioimaan uutta materiaalia Happoradion AH Haapasalon johdolla.


title: The Freza

text: 2012 helmikuussa The Freza suuntasi Saksaa keikoille.


title: The Freza

text: 2012 maalis-huhtikuussa The Freza julkaisi uutta materiaalia: kaksi singleä, kaksi videota ja neljäs albumi.EP:t


title: Celso Golmayo Zúpide

text: Celso Golmayo y Zúpide (24. huhtikuuta 1820 – 1. huhtikuuta 1898) oli espanjalaiskuubalainen shakkimestari.


title: Celso Golmayo Zúpide

text: Zúpidea pidettiin yleisesti Kuuban mestari hänen vuoden 1862 ottelustaan Félix Sicrea vastaan lähtien. Zúpide osallistui Pariisin vuoden 1867 turnaukseen, jossa sijoittui jaetulle seitsemännelle sijalle.


title: Celso Golmayo Zúpide

text: Otteluissa Zúpide voitti Paul Morphyn Blindsimissä 1864. Morphy oli tosin antanut ratsun tasoituksen. Hän voitti myös Andrés Clemente Vázquezin otteluissa vuonna 1890 ja 1887.


title: Celso Golmayo Zúpide

text: Zúpide hävisi ottelut Gustav Neumannille 1867, kahdesti Wilhelm Steinitzille kahdesti, 1883 sekä 1888, kolmesti George Henry Mackenzielle, 1887 sekä 1888, Joseph Henry Blackburnelle 1891 ja Emanuel Laskerille vuonna 1893. Kaikki ottelut pelattiin Havannassa.


title: Kurun taistelu

text: Kurun taistelu käytiin Suomen sisällissodassa 15.–17. maaliskuuta 1918 ruotsalaisen eversti Harald Ossian Hjalmarsonin komentaman valkoisen armeijan Hjalmarsonin osaston ja G.A Stolbovin ja Arvid Jokisen komentamien punakaartilaisten välillä. Lisäksi punaisilla oli tukenaan Juho Eslinin johtama "pataljoona" riihimäkeläisiä ja Turun ja Pietarin suomalaista punakaartia. Punaiset olivat miehittäneet myös Muroleen kanavalla sijaitsevat venäläisten vallitöinä rakentamat juoksuhaudat. 15. maaliskuuta Virroilta etenevät valkoiset törmäsivät punaisten etuvartioihin, seuraavana päivänä Eslinin joukkojen asemia ammuttiin tykeillä. Viimein 17. maaliskuuta saarrostusvaaraa pelkäävät punaiset vetäytyivät. Venäläisen Smirnoffin komentama esikunta pakeni Teiskoon, osa suomalaisista punaisista pakeni Toikkoon ja siitä suoraan Tampereelle. Tampereelta pakolaisia vastaan tulleet Eino Rahja ja Aleksanteri Vasten kohtasivat "Näsijärven jään mustanaan pakolaisia". Taistelu päättyi Kurun kirkonkylän äkilliseen tyhjentymiseen punaisista, jotka pakenivat kiireesti Tampereelle. Taistelussa kaatui 20-30 punaista, lisäksi vangiksi jääneistä punaisista ainakin osa teloitettiin. Valkoisista Vöyrin koulu menetti viisi miestä kaatuneina.


title: Traveler

text: Traveler on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka esitettiin kotimaassaan ABC-kanavalla 10. toukokuuta 2007 – 18. heinäkuuta 2007. Suomessa sarja esitettiin maaliskuusta toukokuuhun 2008.


title: Lasca

text: Lasca tai Laskers on tammipelistä kehitetty uusi peli, jonka keksijä oli shakin toinen maailmanmestari Emanuel Lasker.


title: Lasca

text: Peliä pelataan 7 × 7 laudalla, ja käytössä ovat vain yhdenväriset, yleensä tummat, ruudut. Nappulat voivat olla minkälaisia vain, mutta niitä pitää pystyä pinoamaan.


title: Lasca

text: Pelinappuloita kutsutaan sotilaiksi, eivätkä ne voi liikkua takaisin päin. Kun sotilailla pääsee vastustajan puoleiselle viimeiselle riville, niistä tulee upseereita. Tämän jälkeen ne voivat liikkua myös takaisin päin.


title: Lasca

text: Suurin ero tammeen verrattuna on, että Lascassa nappuloita ei poisteta laudalta lyödessä. Ne lyödään kyllä samalla tavalla. Lyöty nappula asetetaan aina oman nappulan alle, jolloin muodostuu pylväs. Pylvästä hallitsee se pelaaja, jonka nappula on päällimmäisinä. Pylväs liikkuu aina kokonaan, ja sillä tavalla kuin ylin nappula voi liikkua.


title: Lasca

text: Jos pylvään yli hypätään, eli se vangitaan, vain ylin nappula pylväässä otetaan kiinni. Se ja oma pylväs tai nappula siirrettään ruutuun, johon oltiin hyppäämässä.


title: Lasca

text: Lyöminen on aina pakollista, jos niin voi tehdä. Tämä antaa paljon mahdollisuuksia pakottaviin uhrauksiin, joilla voi saavuttaa pidempikantoista etua.


title: Lasca

text: Pelin voittaa silloin:


title: Norisring

text: Norisring on katurata, joka sijaitsee Nürnbergissä Saksassa. Radalla ajetaan DTM-sarjan kilpailuja, ja rata on tällä hetkellä sarjan ainoa katurata. Pituutta radalla on 2,3 kilometriä, ja se kierretään DTM-kilpailussa kaudella 2008 74 kertaa.


title: Rossana Podestà

text: Carla ”Rossana” Podestà (20. kesäkuuta 1934 Tripoli – 10. joulukuuta 2013 Rooma) oli italialainen näyttelijä. Hänet muistetaan ennen kaikkea nimiroolista elokuvassa "Troijan Helena" (1956).


title: Rossana Podestà

text: Podestà syntyi Tripolissa, Libyassa, joka vielä siihen aikaan oli Italian siirtomaa. Hän muutti Roomaan toisen maailmansodan jälkeen.


title: Rossana Podestà

text: Podestà kuului tuomaristoon vuoden 1979 Miss Universum -kilpailussa.


title: Abel Posse

text: Abel Posse (s. 7. tammikuuta 1934) on argentiinalainen kirjailija ja diplomaatti. Hän on asunut ja työskennellyt useissa maissa sekä espanjankielisessä maailmassa että sen ulkopuolella.


title: Abel Posse

text: Posse on voittanut romaaneillaan useita palkintoja.


title: Roger Reynolds

text: Roger Reynolds (s. 18. heinäkuuta 1934) on yhdysvaltalainen nykymusiikin säveltäjä. Hän syntyi Detroitissa ja valmistui Michiganin yliopistosta.


title: Roger Reynolds

text: Reynolds voitti jousiorkesteriteoksellaan "Whispers Out of Time" Pulitzer-palkinnon vuonna 1989. Hän on luonut pitkän uran myös pedagogina.


title: Apua! Olen kala

text: Apua! Olen kala (, ) on irlantilais-saksalais-tanskalaisena yhteistyönä vuonna 2000 tuotettu animaatioelokuva, jonka ohjasivat Stefan Fjeldmark ja Michael Hegner. Elokuva julkaistiin aluksi tanskankielisenä, mutta jälkiäänitettiin myöhemmin myös englanniksi, jonka päärooleissa olivat muun muassa Alan Rickman ja Terry Jones.


title: Apua! Olen kala

text: Kain ja Stellan vanhemmat lähtevät viettämään iltaa yhdessä, jolloin Anna-täti saapuu lapsenvahdiksi poikansa Hans mukanaan. Anna-täti on yläkerrassa lukemassa Stellalle iltasatua, mutta nukahtaa itse, jolloin Kai keksii lähteä salaa kalaan. Hän taivuttelee Hansin mukaan ja Stella lähtee myös. Kai suuntaa tavanomaiselle ja vaaralliselle kalastuspaikalleen, kiviselle ja liukkaalle luodolle huonoon aikaan. Juuri kun he ovat päässeet luodolle, alkaa nousuvesi ja lapset jäävät ansaan. Kai avaa vahingossa salaoven kallionseinämässä ja lapset pääsevät täpärästi turvaan. Sisältä luolasta he löytävät professori H. O. MacKrillin laboratorion ja saavat kuulla että professori on keksinyt rohdon, joka muuttaa ihmisiä kaloiksi.


title: Apua! Olen kala

text: Stellalle tulee jano ja hänen onnistuu salaa maistaa rohtoa, jolloin hän muuttuu meritähdeksi. Professori ja lapset etsivät Stellaa, mutta löytävät lattialta vain meritähden. Kai on juuri heittämässä meritähteä mereen, kun Hans huomaa valvontakameran tallentaneen jotain. Liian myöhään hän yrittää estää Kaita ja niin lapset lähtevät professorin kanssa etsimään Stellaa. Nousee myrsky, vene hajoaa, ja Kain sekä Hansin on juotava ainetta selviytyäkseen hengissä. Professori ei juo rohtoa ja yrittää estää lapsiakin, koska jos he eivät saa vasta-ainetta vuorokauden kuluessa, he jäävät kaloiksi ikuisiksi ajoiksi. Lopulta Kai ja Hans löytävät Stellan simpukan sisältä ja yhteistuumin he yrittävät selvityä takaisin professorin laboratorioon vasta-ainetta hakemaan. Matkalla he joutuvat kohtaamaan vaarallisia kaloja, mutta tutustuvat myös merihevoseen, jonka Stella nimeää Sonjaksi. Sillä välin aikuiset yrittävät etsiä lapsiaan.


title: Apua! Olen kala

text: Professorin myrskyn aikana pudottama vasta-ainepullo on kuitenkin vajonnut merenpohjaan ja eräs hai sekä luotsikala (joka ottaa nimen Joe) joutuvat alttiiksi sen vaikutuksille, muuttuen älykkäämmiksi ja puheliaiksi. Joe ja hai juottavat ainetta muille kaloille ja sen avulla päättävät ryhtyä meren valtiaiksi. Joe saa selville, että Kai, Hans ja Stella tietävät aineesta enemmänkin. Lapset ja Sonja keräävät aineet vasta-aineeseen, mutta pian sen jälkeen tulevat Joe joukkoineen paikalle haluten vasta-ainetta, koska Joe on jo juonut vasta-aine pullon. He yrittävät paeta, mutta johtajarapu saa vasta-aine korista kiinni, jonka jälkeen rapu aloittaa taistelun Kain kanssa. Kai onnistuu heittämään ravun pois, mutta rapu suuttuu Kaille, jonka jälkeen hän lyö Kaita jonka seurauksena Kai loukkaantuu. Rapu juo vasta-aineen. Vedenalainen pyörremyrsky imaisee mukaansa muut paitsi lapset, Sonjan ja Joen.


title: Apua! Olen kala

text: Kai menettää toivonsa muuttua takaisin ihmisiksi, mutta Hans uskoo heidän vielä voivan muuttua takaisin. Stella hyvästelee Sonjan, koska Sonja ei voi tulla mukaan professorin taloon. Hans ottaa Kain säkkiinsä ja Stella mukanaan, he laittavat professorin talon tulvimaan, koska siellä on lisää vasta-ainetta. Hansin ottamilla välineillä he pääsevät putkea pitkin ja päätyvät piraija altaaseen, mutta Hans toimii syöttinä ja piraijat juutuvat rautavaerkkoon joka on putken suulla. Lapset hyppäävät altaasta ja uivat vasta-aineelle, mutta sitten Joe ottaa Stellan ja Kai säkkiin ja tiputtaa lattialle. Hän ottaa vasta-aineen, irrottaa piraijat rautaverkosta ja hyppää putkeen vasta-aineen kanssa. Hans taistellessa piraijojen kanssa, Kai ui Joen perässä putkeen ja huijaa tämän juomaan liian paljon vasta-ainetta, joten Joe muuttuu ihmiseksi ja hukkuu. Hansin pysäytettyä piraijat, lapset juovat vasta-ainetta ja muuttuvat ihmisiksi. Aikuiset löytävät kaikki muut lapset paitsi Kain ja Hans luulee että Kai ei ehtinyt juoda vasta-ainetta. Hans löytää täytetyn kalan, joksi Kai oli muuttunut ja luulee tätä Kaiksi. Kai löytyy kuitenkin ja koska oli loukkaantunut, hän ontuu. Myöhemmin rannalla Stellan hiekkalinnaan ilmestyy Sonja ja tämä hyppää vesipurkkiin, joka Stellalla on. Hän juoksee näyttämään sitä kaikille ja Hans ja professori päättävät muuttaa sen DNA:ta. Pamauksien jälkeen Stella ratsastaa Sonja selässä, joka on muutettu hevoseksi.


title: Anna Heiniö

text: Anna Kanerva Heiniö (s. 27. joulukuuta 1983 Tampere) on suomalalainen pikajuoksija, joka edustaa Tampereen Pyrintöä.


title: Anna Heiniö

text: Heiniö oli varalla 4x100 metrin viestijuoksussa Osakan MM-kilpailuissa 2007. Joukkueessa juoksivat valitusti Sari Keskitalo, Heidi Hannula, Ilona Ranta ja Johanna Manninen. Joukkue karsiutui finaalista ajalla 43,41.


title: Anna Heiniö

text: SM-tasolla Heiniö saavutti ensimmäisen mitalinsa vuonna 2003, jolloin hän saavutti pronssia pikaviestissä. Viestijuoksussa hän saavutti pronssia myös vuosina 2006, 2008 ja 2011 sekä kultaa vuonna 2009. Henkilökohtaisesti hän on ulkoradoilta voittanut 200 metriltä hopeaa 2006 sekä pronssia 2007 ja 2008. Lisäksi hän sai 100 metrillä hopeaa vuonna 2008. Hallista hän on voittanut 60 ja 200 metriltä pronssia vuonna 2006 sekä 200 metriltä pronssia vuonna 2008.


title: Anna Heiniö

text: Heiniö on 174 cm pitkä ja painaa 63 kg. Häntä valmentaa hänen isänsä Jukka Heiniö.


title: Temur Babluani

text: Temur Babluani (, s. 20. maaliskuuta 1948) on georgialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä.


title: Temur Babluani

text: Bebluani syntyi vuoristoisessa svanetialaisessa Tšogurin kylässä Georgian SNT:ssä. Vuonna 1979 hän valmistui Tbilisin valtion teatteri-instituutista, jossa häntä opettivat Tengiz Abuladze ja Irakli Kvirikadze. Hän esiintyi neuvostokauden elokuvissa "Ghimilis bitšebi" (, "nuoruutemme", 1969), "Mšobliuro tšemo mitsav" (, "maa, tämä on poikasi", 1980) ja "Kukaratša" (, 1982). Hän ohjasi myös elokuvat "Beghurebis gadaprena" (, "pääskysten lento", 1980) ja "Dzma" (, "veli", 1981). Hänen teoksensa "Udzinarta mze" (, "heränneen aurinko", 1992), johon hän myös sävelsi musiikin, nousi Georgiassa kulttihitiksi, joka voitti merkittäviä palkintoja Tbilisin ja Sotšin elokuvafestivaaleilla sekä hopeisen karhun vuoden 1993 Berliinin elokuvajuhlilla "loistavasta taiteellisesta panoksesta". Vuonna 1996 hän tuotti Nana Džordžadzen ohjaaman elokuvan "Šeqvarebuli kulinaris 1001 retsepti", josta tuli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa georgialainen elokuva, joka on ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.


title: Temur Babluani

text: Hänen vanhempi poikansa Géla Babluani on myös elokuvantekijä; nuorempi poika Giorgi on näyttelijä.


title: Harri Hietala

text: Harri Hietala (s. 1982) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2008–2009 Kempeleen Lentopallon riveissä, Lentopallon SM-liigassa. Hietala oli nuoruudessaan huippulahjakas keihäänheittäjä. Hän kilpaili tasaväkisesti muun muassa MM-kultamitalisti Tero Pitkämäen kanssa.


title: Harri Hietala

text: Hietala oli yleisurheilussa nuorena huippulahjakkuus. Hän keskittyi etenkin keihäänheittoon, jossa hän oli yksi suomen parhaimmista heittäjistä ikäluokassaan. Hietala voitti muun muassa monta kertaa Tero Pitkämäen. Vuonna 2001 Hietala loukkaantui pahasti. Juuri ennen loukkaantumista hän oli heittänyt yli 70 metriä ja tarvitsi vain pari metriä lisää että paikka EM-kisoihin aukeasi 73 metrin heitolla. Hietalan heitettyä viimeisen heittonsa hän laittoi kaikki peliin ja hänen kyynärpäänsä rusahti rikki.


title: Harri Hietala

text: Hietala yritti kuntouttaa kättään kolme vuotta mutta käsi ei parantunut takaisin parhaimpaansa ja näin hän joutui jättämään yleisurheilun.


title: Harri Hietala

text: Lentopallon Hietala aloitti vuonna 2003 päätoimisesti. Hietala pelasi kauden 2003–2004 1-sarjassa Himangan Roiman väreissä. Ensimmäisen kautensa jälkeen 1-sarjassa Hietala nousi pelaamaan SM-liigaan, kun hän teki sopimuksen Oulun Ettan kanssa.


title: Harri Hietala

text: Hietala oli Oulun Ettan paras pistemies kaudella, sekä SM-liigan pistepörssissä kahdeksannellatoista sijalla.


title: Harri Hietala

text: Kauden jälkeen Hietala teki paluun lentopallon 1-sarjaan, kun Kempeleen Lentopallo hankki hänet joukkueeseen. Kempele nousi seuran historian ensimmäisen kerran SM-liigaan kaudeksi 2006–2007. Nousun jälkeen Hietala teki kaksivuotisen sopimuksen 1-sarjaan tippuneen Oulun Ettan kanssa.


title: Harri Hietala

text: Kaudella 2006–2007 Etta oli 1-sarjassa neljännellä sijalla, ja kirkasti sijan kaudella 2007-2008 kun joukkue voitti runkosarjan ilman ainuttakaan häviötä, ja eteni liigakarsintoihin.


title: Harri Hietala

text: Kauden 2008 jälkeen Hietala palaa Kempeleen Lentopalloon, SM-liigaan.


title: Miles Aircraft

text: Miles Aircraft oli englantilainen lentokonetehdas, jonka perustivat Charles Powis ja Jack Phillips alun perin Philips and Powis Aircraft -nimisenä. Vuonna 1943 nimi muuttui muotoon Miles Aircraft. Yhtiö valmisti etenkin koulu- ja yhteyslentokoneita.


title: Miles Aircraft

text: Miles kehitti toisen maailmansodan jälkeen Aerovan-rahtikoneen ja Bell X-1:n englantilaisen kopion, Miles M.52. Yhtiö ajautui suoritustilaan vuonna 1947. Henkilöstö siirtyi Handley-Pagelle.


title: Miles Aircraft

text: Vuonna 1948 Frederick Miles perusti F.G. Miles Limited -yhtiön, joka fuusioitui 1960-luvulla Auster Aircraft:n kanssa, jolloin syntyi Beagle Aircraft.


title: Miles Aircraft

text: Yhtiön lentokoneet:


title: Jacques Songo’o

text: Jacques Celestine Songo'o (s. 17. maaliskuuta 1964 Sakbayenne, Kamerun) on kamerunilainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina.


title: Jacques Songo’o

text: Seurajoukkuetasolla Songo'o edusti muun muassa espanjalaista Deportivoa, jossa hän voitti Zamora-palkinnon kaudella 1996–1997.


title: Jacques Songo’o

text: Songo'o oli mukana peräti neljässä eri MM-turnauksessa vuosina 1990–2002, vaikkakin hän oli ykkösmaalivahtina vain 1998 kisoissa. Songo'o edusti maataan myös Los Angelesin olympialaisissa 1984.


title: Jacques Songo’o

text: Songo'olla on myös Ranskan kansalaisuus. Hänen poikansa Franck on myös jalkapalloilija.


title: Patrice Abanda

text: Patrice Abanda Etong (s. 3. elokuuta 1978 Yaoundé) on kamerunilainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. Abandan nykyinen seura on albanialainen KS Besa Kavajë.


title: Patrice Abanda

text: Abanda voitti olympiakultaa Sydneyn olympialaisista 2000. Hän on edustanut Kamerunia 1998 MM-kisoissa.


title: Jamaika yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

text: Jamaika on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 115 mitalia, joista 32 on kultaisia. Vuosien 2009 ja 2015 MM-kilpailuissa se saavutti seitsemän kultamitalia ja sijoittui kisojen mitalitilastossa toiseksi. Jamaika on menestynyt lähes yksinomaan pikajuoksuissa; vain kolme MM-mitalia on peräisin pituussuuntaisista hypyistä, yksi kuulantyönnöstä ja yksi kymmenottelusta.


text: Jamaikan ensimmäinen maailmanmestari oli 400 metrin juoksun Helsingissä 1983 voittanut Bert Cameron. Yksitoista maailmanmestaruutta voittanut Usain Bolt on koko MM-kisahistorian menestynein urheilija. Muita menestyneitä jamaikalaisia pikajuoksijoita ovat seitsenkertainen maailmanmestari Shelly-Ann Fraser-Pryce, 11 MM-mitalia saavuttanut Veronica Campbell-Brown sekä Merlene Ottey, joka on voittanut 14 MM-mitalia ja niistä kymmenen henkilökohtaisissa lajeissa. Henkilökohtaisen kultamitalin Ottey voitti 200 metrin juoksussa Stuttgartissa 1993 ja Göteborgissa 1995. Bolt voitti Berliinissä 2009 kolme kultamitalia ja juoksi 100 metrillä ja 200 metrillä maailmanennätykset. Daegussa 2011 hän juoksi viestijoukkueen ankkurina maailmanennätyksen 4 × 100 metrin viestissä ja voitti kultaa myös 200 metrillä mutta hylättiin 100 metrin loppukilpailussa varaslähdön vuoksi. Helsingissä 2005 Trecia Smith voitti kultaa kolmiloikassa ja Osakassa 2007 Veronica Campbell-Brown 100 metrin juoksussa. Berliinissä 2009 henkilökohtaisen kultamitalin voittivat Boltin lisäksi Shelly-Ann Fraser-Pryce 100 metrin juoksussa, Brigitte Foster-Hylton 100 metrin aitajuoksussa ja Melaine Walker 400 metrin aitajuoksussa. Daegussa 2011 Bolt ja Campbell-Brown voittivat kultaa 200 metrillä sekä Yohan Blake 100 metrillä. Moskovassa 2013 sekä Bolt että Fraser-Pryce voittivat kolme kultamitalia, joista yhden viestissä. Pekingissä 2015 Boltin, Fraser-Prycen ja kolmen viestijoukkueen lisäksi maailmanmestariksi juoksi naisten pika-aidoissa Danielle Williams. Lontoossa 2017 maailmanmestaruuden saavutti Omar McLeod 110 metrin aitajuoksussa. Jamaika on viestijuoksuissa voittanut kaikkiaan kymmenen kultamitalia. Naisten 4 × 100 metrin viestijuoksussa maa on vain kahdesti jäänyt ilman mitalia: vuonna 1987 se ei osallistunut ja vuonna 2003 se keskeytti loppukilpailussa.


title: Kolme väriä: Sininen

text: Kolme väriä: Sininen (ranskaksi "Trois Couleurs: Bleu", puolaksi "Trzy kolory. Niebieski") on 1993 valmistunut ranskalainen elokuva, jonka on kirjoittanut, tuottanut ja ohjannut puolalainen Krzysztof Kieślowski. "Sininen" on ensimmäinen osa niin sanotusta kolme väriä -trilogiasta, jonka teemoja ovat Ranskan vallankumouksen ihanteet vapaus, veljeys ja tasa-arvo. Kieślowskin mukaan elokuvan teema vapaus tulee käsittää pikemminkin henkisessä kuin sosiaalisessa tai poliittisessa mielessä. Keskeinen osa elokuvan tunnelmaa on Zbigniew Preisnerin musiikki.


title: Kolme väriä: Sininen

text: Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti "Sinisen" kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.


title: Kolme väriä: Sininen

text: Nuori Julie (Juliette Binoche) jää leskeksi, kun hänen säveltäjämiehensä ja tyttärensä kuolevat rajussa autokolarissa. Julie katkaisee kaikki siteensä entiseen elämäänsä ja alkaa elää Pariisissa.


title: Emile M’Bouh

text: Emile Belmont M’Bouh M’Bouh (s. 30. toukokuuta 1966) on kamerunilainen entinen jalkapalloilija.


title: Emile M’Bouh

text: M’Bouh on edustanut Kamerunia kaksissa MM-kisoissa, vuosina 1990 ja 1994. Peliuransa jälkeen hän on perustanut oman jalkapalloakatemiansa, jossa hän kouluttaa nuoria pelaajia.


title: Kolme väriä: Valkoinen

text: Kolme väriä: Valkoinen (, ) on vuonna 1994 valmistunut puolalainen elokuva, jonka on ohjannut, tuottanut ja osittain kirjoittanut Krzysztof Kieślowski. "Valkoinen" on toinen osa niin sanotusta kolme väriä -trilogiasta, jonka osat käsittelevät Ranskan vallankumouksen ihanteiden toteutumista 1900-luvun lopun Euroopassa. Sitä edelsi "" ja seurasi "".


title: Kolme väriä: Valkoinen

text: Trilogian keskimmäinen osa on musta komedia surkeaan jamaan ajautuneesta puolalaisesta parturi-kampaajasta Karol Karolista Pariisissa. Upea vaimo on jättänyt impotentin miehen jo kuuden kuukauden jälkeen ja vienyt tämän rahat, jopa passin, mennessään. Mies palaa kotiseudulleen Puolaan salamatkustajana, yrittää kerätä vaurauttaan takaisin kovalla kampaamotyöllä ja alkaa hautoa erikoista kostoa ex-vaimolleen.


title: CDTI

text: Centro para el Desarrollo Tecnologico Industrial (CDTI) on Espanjan valtion teknologiarahoitusorganisaatio.


title: CDTI

text: Se on Espanjan Teollisuus-, kauppa- ja turismiministeriön alainen virasto. CDTI:ssa toimii 150 työntekijää. Sillä on toimistot Japanissa, Belgiassa, Brasiliassa, Kolombiassa, Chilessa, Marokossa ja Koreassa.


title: CDTI

text: Vuonna 2002 sen rahoitusvaltuus oli 117 miljoonaa euroa ESAn ohjelmiin.


title: Kolme väriä: Punainen

text:
Kolme väriä: Punainen (, ) (1994) on ranskalais-puolalais-sveitsiläinen yhteistuotantoelokuva, jonka käsikirjoitti, tuotti ja ohjasi puolalainen elokuvaohjaaja Krzysztof Kieślowski. Teos jäi vuonna 1996 kuolleen Kieślowskin viimeiseksi elokuvaksi. Elokuvan pääosia näyttelivät Irène Jacob ja Jean-Louis Trintignant.
Nuori mallityttö Valentine (Jacob) tapaa sattumalta onnettoman, voyeurismiin taipuvaisen eläköityneen juristin (Trintignant).
Elokuva oli ehdokkaana Kultaisen palmun ja kolmen Oscarin saajaksi. Lisäksi se palkittiin useilla palkinnoilla ja oli ehdokkaana vielä useampien saajaksi.


title: Kolme väriä: Punainen

text: "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Punaisen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.


title: Nokia E51

text: Nokia E51 on Nokian vuonna 2007 julkaisema matkapuhelin, jonka värivaihtoehdot olivat musta, hopea ja kuparinvärinen. Se kuuluu Eseries-yrityspuhelinsarjaan. Nokian lopetettua valmistuksen E51 katosi markkinoilta syyskuussa 2009 muutamassa päivässä. Nokia korvasi E51:n uusilla Nokia E52 ja Nokia E55 -malleilla, joiden suosio on ollut yhtä suurta Nokia E51:n kanssa.


title: Nokia E51

text: Excelin tiedostot | PDF | Powerpointin tiedostot | Wordin tiedostot


title: Nokia E51

text: BMP | Exif | GIF87a | GIF89a | JPEG | JPEG 2000 | PNG | WBMP | MBM


title: Nokia E51

text:
Zip
AAC | AAC+ | eAAC+ | MP3 | MP4 | M4A | AMR-NB | AMR-NB | Mobile XMF | SP-MIDI | MIDI Tones (poly 64) | RealAudio 7 | RealAudio 8 | RealAudio 9 | Real Audio 10 | True Tones


title: Nokia E51

text: Puhelin voidaan määrittää päätelaitteen tietoliikenneyhteydeksi Bluetooth-, IrDA- tai USB-yhteyden kautta. JoikuSpot-nimisen ohjelman avulla puhelin toimii kuin tavallinen langaton WLAN-tukiasema, mutta tällöin puhelimen akunkesto on tavanomaista huonompi.


title: Tokko

text: Tokko voi tarkoittaa:


title: Kakhetin kuningaskunta

text: Kakhetin kuningaskunta () oli valtio itäisessä Georgiassa myöhäiskeskiajalla ja uuden ajan alussa. Kuningaskunta sijaitsi pääosin nykyisen Kakhetin hallintoalueen alueella, ja sen pääkaupunkina toimi aluksi Gremi ja myöhemmin Telavi. Se syntyi Georgian kuningaskunnan hajotessa kolmeen osaan vuonna 1465 ja oli olemassa lyhyitä taukoja lukuun ottamatta vuoteen 1762, kun Kakheti ja viereinen Kartli yhdistyivät Bagrationi-dynastian kakhetilaisen haaran hallitsemaksi valtioksi. Suurimman osan myrskyisää historiaansa Kakheti oli Persian valtakunnan vasallivaltio. Persia yritti pitää vastahakoisen georgialaisen kuningaskunnan vaikutuspiirissään, mikä johti useisiin sotilaallisiin konflikteihin ja karkotuksiin.


title: Kakhetin kuningaskunta

text:
Kakhetin kuningaskunnan syntyminen oli ensimmäinen askel kohti Georgian kuningaskunnan hajaantumista. Sisällissodat olivat piinanneet Georgiaa 1400-luvun puolivälistä lähtien. Kakhetin eroaminen tapahtui sen jälkeen, kun kuningas Giorgi VIII, joka oli itsekin vallananastaja, joutui uhmakkaan vasallinsa Samtskhen herttuan Qvarqvare III:n vangitsemaksi vuonna 1465. Hänet syrjäytettiin valtaistuimelta ja hänen tilalleen nousi Bagrat VI. Sen jälkeen hän teki itsestään Georgian itäisimmän maakunnan ja entisen ruhtinaskuntansa ja läänitysalueensa eli Alazani- ja Iori-jokien laaksojen ympärille levittäytyvän Kakhetin itsenäisen hallitsijan. Hän pysyi alueen tietynlaisena vastakuninkaana kuolemaansa saakka vuonna 1476. Näiden vaikeuksien musertamana tynkä-Georgian kuninkaan Konstantine III:n oli pakko hyväksyä asioiden uusi tila. Hän tunnusti vuonna 1490 Giorgi VIII:n pojan Aleksandre I:n Kakhetin kuninkaaksi idässä ja vuonna 1491 Bagrat VI:n pojan Aleksandre II:n Imeretin kuninkaaksi lännessä. Hänen omaan hallintaansa jäi Kartlin alue, ja Georgian kuningaskunta oli jakautunut kolmeen osaan.
Toisin kuin muut georgialaiset valtiot Kakheti säästyi väliaikaisesti suurilta ulkomaiden hyökkäyksiltä ja merkittäviltä sisäisiltä levottomuuksilta. Lisäksi se sijaitsi muista Georgian osista poiketen merkittävän Gīlānin–Şamaxın–Astrahanin "silkkitien" kyljessä. Kakhetin hallinto tuki rahallisesti tiellä kulkevaa kauppaa ja osallistui siihen aktiivisesti sitoen kuningaskunnan kiinteästi itäisen Transkaukasian ja Iranin talouselämään. Kakhetin laajamittaisesti viljellyt, hedelmälliset maa-alueet tuottivat yhdessä Gremin, Zagemin, Karagadžin ja Telavin eloisissa kauppakaupungeissa asuvien juutalaisten, armenialaisten ja persialaisten yhteisöjen kanssa vaurautta, jota ei muihin fragmentoituneen Georgian osiin syntynyt. Tämä suhteellinen vakaus lisäsi joksikin aikaa kuninkaan valtaa ja hänen kannattajiensa määrää aatelistossa.


title: Kakhetin kuningaskunta

text: Idän suurien, nousevien valtakuntien – osmanien ja safavidien – uhkaamina Kakhetin kuninkaat harjoittivat varovaista tasapainopolitiikkaa ja yrittivät solmia liiton Moskovan ruhtinaskunnan samanuskoisten hallitsijoiden kanssa pohjoiskaukasuslaisen Tarkin šamhal-hallitsijoita vastaan. Osmanien ja safavidien välinen rauhansopimus Amasyassa vuonna 1555 jätti Kakhetin safavidien Persian vaikutuspiiriin, mutta sen paikallisilla hallitsijoilla oli yhä huomattavasti vaikutusvaltaa. He säilyttivät vakaat olonsa tekemällä halukkaasti yhteistyötä safavidiherrojensa kanssa. Kuitenkin vuonna 1589 kuningas Aleksandre II vannoi virallisesti uskollisuuttaan Venäjän tsaari Fjodor I:lle, mutta valtakuntien välinen liitto ei koskaan käytännössä toteutunut. Kun Aleksandre murhattiin hänen oman poikansa, islamiin kääntyneen Konstantine I:n, järjestämässä ja Persian tukemassa vallankaappauksessa vuonna 1605, Kakhetin onni alkoi kääntyä. Kakhetin kansa ei suostunut hyväksymään isänmurhaa ja syrjäytti Konstantinen, jolloin safavidien šaahi Abbas I:n oli pakko vastahakoisesti tunnustaa kapinallisten ehdokas, Konstantinen veljenpoika Teimuraz I, maan uudeksi kuninkaaksi vuonna 1605. Teimurazin pitkä ja vaikea, vuodet 1605–1648 kestänyt hallinto jatkuvassa konfliktissa safavidien kanssa alkoi.


title: Kakhetin kuningaskunta

text: 1610-luvun puolivälissä šaahi Abbas I yritti uudelleen liittää Georgiaa kiinteämmin safavidivaltakunnan osaksi ja hyökkäsi toistuvasti Kakhetiin vuosina 1614–1617. Sarjassa georgialaisia kansannousuja ja persialaisten kostoiskuja kuoli 60 000–70 000 henkeä, ja yli sata tuhatta kakhetilaista talonpoikaa karkotettiin Iraniin. Kakhetin väkiluku laski kahdella kolmasosalla; aikoinaan kukoistaneet kaupungit, kuten Gremi ja Zagemi, taantuivat merkityksettömiksi kyliksi, maataloustuotanto laski ja kauppa pysähtyi. Vuoteen 1648 mennessä väsymätön Teimuraz oli lopulta saatu syrjäytettyä Kakhetin valtaistuimelta. Safavidihallinto tiukensi kontrolliaan Kakhetista ja aloitti syntyperäisen väestön korvaamisen turkkilaisilla paimentolaisheimoilla. Samaan aikaan dagestanilaiset vuoristolaiset alkoivat hyökätä maahan ja asettua Kakhetin suoalueille.


title: Kakhetin kuningaskunta

text: Vuonna 1659 kakhetilaiset aloittivat suuren kansannousun, surmasivat paimentolaiset ja luovuttivat maansa Kartlin islaminuskoisen georgialaisen kuninkaan Vakhtang V:n haltuun. Hän onnistui saamaan šaahilta luvan nostaa poikansa Artšilin Kakhetin kuninkaaksi. Jonkin aikaa kaksi itägeorgialaista kuningaskuntaa olivat käytännössä yhdistyneet Vakhtang V:n ja hänen poikansa hallintoon, ja koitti suhteellisen rauhallinen aikakausi. Artšil siirsi pääkaupunkinsa persialaisten hyökkäyksissä tuhoutuneesta Gremistä Telaviin ja aloitti jälleenrakentamisohjelman. Lupaava tilanne kesti kuitenkin vain hetken. Artšilin valtaannousu aloitti kahden Bagrationi-dynastian haaran – Artšilin Mukhrani-haaran ja Kakhetin haaran, joka oli joutunut luopumaan kruunusta Teimuraz I:n syrjäyttämisen myötä – välisen kilpailun. Jälkimmäinen sukuhaara sai lopulta vallan käsiinsä vuonna 1703, vaikka he joutuivatkin kääntymään islamiin, ja he hallitsivat safavidiherrojensa iloksi. Siitä ei kuitenkaan ollut Kakhetille juuri käytännön hyötyä, ja kuningaskuntaa piinasivat edelleen dagestanilaisten jatkuvat hyökkäykset.


title: Kakhetin kuningaskunta

text: Vuosina 1724–1744 Kakhetia tuhosivat osmanien ja persialaisten toisiaan seuranneet miehitykset. Kun Kakhetin prinssi Teimuraz II kuitenkin tuki Persian Nadir Šahia tämän kamppailussa osmaneja vastaan, Kakhetin Persian hoville maksama raskas vero peruttiin vuonna 1743. Teimuraz II:n yhteistyö Nadirin kanssa varmisti hänen valta-asemansa sekä Kakhetissa että Kartlissa, ja hänet tunnustettiin Kartlin kuninkaaksi. Hän sai myös tunnustuksen pojalleen Erekle II:lle Kakhetin kuninkaana. Molemmat hallitsijat kruunattiin kristityn perinteen mukaan vuonna 1745. He käyttivät hyödykseen Nadirin salamurhaa seurannutta sekasortoa Iranissa vuonna 1747 ja nousivat käytännössä itsenäisiksi hallitsijoiksi. Heidän hallintonsa auttoi vakauttamaan maan tilannetta: talous alkoi elpyä ja dagestanilaisten hyökkäykset vähenivät, vaikkeivät lakanneetkaan kokonaan. Kun Teimuraz kuoli 6. tammikuuta 1762, Erekle seurasi häntä valtaistuimelle ja yhdisti siten itäisen Georgian yhdeksi valtioksi ensimmäistä kertaa lähes kolmeen vuosisataan.


title: Original Single Kollektion

text: Original Single Kollektion on Rammsteinin singlekokoelma. Kokoelma sisältää kaikki yhtyeen vuoteen 1998 mennessä ilmestyneet singlet lukuun ottamatta kappaleita ”Stripped” ja ”Du riechst so gut '98”.


title: Malinen

text: Malinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:


title: Luettelo Fröbelin Palikoiden kappaleista

text: Tämä on luettelo Fröbelin Palikat -yhtyeen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Suluissa on kappaleen ensijulkaisun nimi. Mukana ovat myös yhtyeen videoilla esitetyt kappaleet, joita ei ole levyillä.


text: Listassa on kaikkiaan 176 kappaletta.


title: Erminio Frasca

text: Erminio Frasca (s. 5. kesäkuuta 1983 Priverno) on italialainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.


title: Erminio Frasca

text: Erminio Frasca on menestynyt MM-kilpailuissa poikien ja miesten sarjoissa hyvin. Hän saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa Lahdessa 2002 voittaessaan poikien joukkuemaailmanmestaruuden. Nikosiassa 2003 Frasca voitti sekä henkilökohtaisen, että joukkuemaailmanmestaruuden poikien sarjassa. Aikuisten sarjassa hän on saavuttanut henkilökohtaista hopeaa Zagrebissa 2006 ja joukkuehopeaa Nikosiassa 2007. Lisäksi vuoden 2009 MM-kilpailuissa Mariborissa hän saavutti joukkuekultaa.


title: Sad Niskanen

text: Sad Niskanen (s. 13. tammikuuta 1988 Rakvere, Viron SNT, Neuvostoliitto) on suomalainen koripalloilija, joka on viimeksi edustanut Torpan Poikia. 198 cm pitkän Niskasen kasvattajaseura on Malmin Super-Koris. Hän on pelannut 39 nuorten maaottelua.


title: Sad Niskanen

text: Miesten pääsarjadebyyttinsä Niskanen teki kaudella 2005–2006, jolloin hän pelasi 7 ottelua Porvoon Tarmon paidassa. Kaudella 2006–2007 Niskanen pelasi Rekolan Urheilijoissa miesten I-divisioonaa ja Torpan Pojissa A-poikien SM-sarjaa. UU-Korihaiden joukkueeseen Niskanen liittyi kaudeksi 2007–2008. Niskanen loukkasi kuitenkin polvensa leikkauskuntoon kauden alkupuolella ja näin kausi jäi hänen osaltaan kuuteen liigaotteluun. Kesällä 2009 hän teki Kauhajoen Karhun kanssa kaksivuotisen sopimuksen.


title: Sergei Konovalov

text: Sergei Aleksandrovitš Konovalov (, s. 9. huhtikuuta 1973 Kazakstanin SNT) on venäläinen ampumahiihtäjä, yhteislähdön MM-mitalisti.


title: Sergei Konovalov

text: Konovalov aloitti ampumahiihdon harrastamisen 11-vuotiaana vuonna 1984 ja osallistui ensimmäiseen ampumahiihtokilpailuunsa syyskuussa 1998 sekä maailmancupiin saman vuoden joulukuussa Brezno-Osrbliessä.


title: Sergei Konovalov

text: Konovalov saavutti Oberhofin MM-kilpailuissa 2004 pronssia yhteislähdöstä (15 km). Yhden sakkokierroksen viimeisiltä makuu ja pystypaikoilta ampunut Konovalov hävisi voittaja Raphaël Poiréelle 36,2 sekuntia – hänkin ampui kaksi sakkokierrosta. Hopeamitalisti Lars Berger ampui peräti viisi sakkoa – eroa Konovaloviin kertyi 3,8 sekuntia. Samoissa kisoissa hän sijoittui myös viestissä ja normaalimatkalla viidenneksi. Kisat ovat olleet Konovaloville uran ensimmäiset arvokilpailut ja toistaiseksi ainoat – hän ei ole sittemmin mahtunut arvokilpailuissa Venäjän A-maajoukkueeseen, vaan on osallistunut Continental-kilpailuihin.


title: Sergei Konovalov

text: Maailmancupissa Konovalovin paras sijoitus on Oberhofin MM-kilpailujen ulkopuolella normaalimatkan viides tila Brezno-Osbrliestä 1998. Hän sijoittui kauden 2003–2004 kokonaiskilpailussa viidenneksitoista.


title: Muiscat

text: Muiscat oli kansa, joka asui nykyisen Kolumbian alueella Bogotán seudulla. Andien itäistä vuorijonoa alkoivat vuodesta 600 alkaen asuttaa chibchan kieliryhmään kuuluneet kansat, jotka tulivat Keski-Amerikasta. Muiscat, guanet, lachet, chitarerot ja muut ryhmät pitivät toisiaan läheisinä sukulaisina. Eurooppalaiset löysivät heidät vuonna 1536.


title: Aateliskirje

text: Aateliskirjeeksi tai -kirjaksi kutsutaan erityisesti asiakirjaa, jolla tietylle henkilölle läänitettiin aateluus. Keskiajalla aateluus ei ollut perinnöllistä, vaan sen sai niin sanottua rälssivapautta sai ratsupalvelusta vastaan, minkä vuoksi aateliskirjeitä kutsuttiinkin aluksi rälssikirjeiksi. Myöhemmin asiakirjaa kutsuttiin vaakunakirjeeksi haluttaessa erottaa aatelismies tavallisesta ratsupalvelusta suorittavasta ja veroista vapautetusta. Pohjoismaissa aateluudesta tuli perinnöllistä vasta 1500-luvulla, mistä lähtien aateliskirjeen merkitys oli entistä suurempi sen ollessa automaattisesti voimassa sukupolvesta toiseen. 1600-luvulla Pohjoismaihin perustettiin ritarihuoneita, jotka kelpuuttivat jäsenikseen miltei pelkästään vaakunakirjeiden omistajia, sillä niillä pystyi todistamaan kuulumisensa aateliin.