title: Final Fantasy V

text: "Final Fantasy V":ssä on yhteensä 22 eri hahmoluokkaa. Löytämällä peliympäristöön sijoitettuja elementtikristalleja hahmot on mahdollista perehdyttää uusiin ammatteihin. Näiden harjoittamisesta kerääntyy kykypisteitä, jotka nostavat hahmon ammattitasoa ja opettavat tälle valittuun hahmoluokkaan liittyviä erikoistaitoja. Kun ammattia vaihdetaan, jo hankituista taidoista voidaan säilyttää yksi tai kaksi; esimerkiksi ritarista maagiksi ryhtynyt hahmo voi käyttää sekä taikoja että ritarina oppimiaan kykyjä.


title: Final Fantasy V

text: Vuosisatojen ajan ihmisillä oli tapana sulkea pahoja henkiä ja demoneja Mooren metsässä olevaan puuhun. Lopulta pahuuden täyttämä puu ruumillistui häikäilemättömäksi velhoksi, joka tunnettiin nimellä Exdeath. Hänen aikeenaan oli ottaa maailma täysin omaan hallintaansa, minkä kuitenkin estivät ”Neljäksi aamunkoiton soturiksi” () kutsutut miehet. Exdeathin päihitettyään nelikko vangitsi tämän rinnakkaiseen maailmaan kolmeksi vuosikymmeneksi.


title: Final Fantasy V

text: Kun kyseiset 30 vuotta ovat kuluneet, Bartz Klauser lähtee tutkimaan maahan iskeytynyttä meteoriittia. Tapahtumapaikalla Bartz tapaa useita henkilöitä, jotka tiedottavat häntä Neljää kristallia uhkaavan Exdeathin paluusta. Tulen, veden, ilman ja maan kristallit muodostavat yhdessä maailmaa säätelevän voiman, joka pyrkii myös pitämään Exdeathia aisoissaan. Bartzin ja hänen kumppaneittensa tehtävä on suojella kristalleja Exdeathilta, jonka himoitsee itselleen neljän elementin voimia.


title: Final Fantasy V

text:
Pelattavia hahmoja "Final Fantasy V":ssä on viisi: Bartz Klauser, akrofobinen seikkalija, jonka isä oli yksi Aamuruskon sotureista; Lenna Charlotte Tycoon, Tycoonin valtakunnan prinsessa, jonka Bartz pelastaa vihamielisiltä hiisiltä; Faris Scherwiz, merirosvolaivan kapteeni, joka myöhemmin osoittautuu Lennan kadonneeksi siskoksi; Galuf Halm Baldesion, Exdeathin lyöneeseen neljään soturiin kuulunut iäkäs mies, joka ei kuitenkaan muista menneisyyttään muistinmenetyksen takia; ja Krile Mayer Baldesion, Galufin määrätietoinen lapsenlapsi ja Bartzin johtaman ryhmän nuorin jäsen. Hahmoista neljää voidaan pitää taisteluissa käytettävässä ryhmässä yhtä aikaa.
Vuonna 1998 "Final Fantasy V" sai ensimmäisen uudelleenjulkaisunsa, kun peli ilmestyi Japanissa Sony PlayStationille. Sovitusta seurasivat vuoden 1999 kokoelmat, "Final Fantasy Collection" ja "Final Fantasy Anthology". "Final Fantasy V":n lisäksi Japanissa julkaistu "Collection" sisälsi "Final Fantasy IV":n ja "Final Fantasy VI":n, Pohjois-Amerikassa markkinoitu "Anthology" puolestaan vain kuutososan. "Final Fantasy V" ilmestyi edeltäjänsä kanssa ensimmäistä kertaa Euroopassa, kun "Final Fantasy Anthology: European Edition" julkaistiin vuonna 2002.


title: Final Fantasy V

text: Pelaamisen ja grafiikan osalta eivät PlayStation-julkaisut eroa huomattavasti Super Famicom -pelistä. Muutokset koskevat lähinnä pelin avaukseen ja päätökseen lisättyjä tietokoneanimaatioita sekä läpipeluun jälkeen pelaajalle avautuvia ekstrasisältöjä, joihin lukeutuu vihollisluotteloita ja taidegallerioita. Myös hahmojen ja hirviöiden nimiä sekä dialogia muutettiin.


title: Final Fantasy V

text: Nimellä "Final Fantasy V Advance" julkaistu Game Boy Advance -käännös tuli saataville Japanissa ja Pohjois-Amerikassa vuoden 2006 lopulla ja Euroopassa seuraavan vuoden keväällä. GBA-versiossa on useita aiemmista julkaisuista puuttuvia uudistuksia. Grafiikan terävöittämisen lisäksi "Advanceen" on lisätty esimerkiksi neljä ammattia, uusi luolasto sekä "Final Fantasy V":n musiikkia toistava soitin. Pelin komentoikkunoita on myös muokattu. "Advancen" vuoropuheluissa käytetään "Anthologysta" uusittua englanninkielistä käännöstä, jossa on alluusioita yhdysvaltalaisiin nimikkeisiin, kuten "Simpsoneihin".


title: 6 (albumi)

text: 6 on MUCCun kuudes albumi. Se julkaistiin Japanissa huhtikuussa 2006 ja Euroopassa toukokuussa myöhemmin samana vuonna.


title: 6 (albumi)

text: Albumista painettiin kaksi erilaista painosta, rajoitettu versio pahvikansilla sekä normaaliversio muovikansilla, joiden kansikuvat ovat myös toisistaan poikkeavat.


title: Hilary Rhoda

text: Hilary Rhoda (s. 6. huhtikuuta, 1987 Chevy Chase, Maryland) on yhdysvaltalainen huippumalli.


title: Hilary Rhoda

text: Ennen mallin uraansa Rhoda valmistui marylandilaisesta, katolilaisesta tyttökoulusta. Kouluaikanaan hän oli erittäin urheilullinen ja osallistui koulussaan mm. haavipallojoukkueeseen.


title: Hilary Rhoda

text: Vaikka Rhoda onkin tehnyt vasta lyhyen mallinuran, hän on silti ollut useiden tunnettujen yhtiöiden mainoskampanjoissa. Tähän listaan kuuluvat mm. Balenciaga, Dolce & Gabbana, Givenchy, Donna Karan, Yves Saint Laurent, Herrera, Gucci, sekä Ralph Lauren. Hän on esiintynyt myös useiden muotilehtien, kuten Vogue Italian ja Voguen Parisin, kansissa, sekä myös muissa alan julkaisuissa. Rhoda kävelee säännöllisesti catwalkeilla esitellen muotia Christian Dior Couturesta Marc Jacobsiin. Tammikuussa 2007 Estée Lauder nimesi Rhodan uudeksi kasvokseen.


title: Hilary Rhoda

text: Toukokuussa 2007 Rhoda esiintyi American Voguen kannessa yhdessä Doutzen Kroesin, Caroline Trentinin, Raquel Zimmermannin, Sasha Pivovarovan, Agyness Deynin, Coco Rochan, Jessica Stamin, Chanel Imanin, ja Lily Donaldsonin kanssa. Lehden numerossa heidät kaikki määriteltiin tuleviksi uuden sukupolven supermalleiksi, tämän hetken 'it-girleiksi'.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Viron patsaskiistassa oli kyse erimielisyydestä Tallinnan Pronssisoturin merkityksestä ja siirrosta maan etnisten virolaisen sekä vironvenäläisten välillä. Hallitus päätyi siirron kannalle keväällä 2007. Kiista laajeni Viron ja Venäjän valtioiden väliseksi.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Pronssipatsaan töhrimisestä kerrottiin ensimmäisen kerran voitonpäivän yhteydessä 9. toukokuuta 2005. Vuotta myöhemmin poliisi pidätti kaksi miestä, jotka olivat osoittaneet mieltä patsaan luona Voitonpäivää muistaneita vastaan. Patsasta tärveltiin 21. toukokuuta 2006 maalaamalla se Viron lipun mukaan valkoisella ja sinisellä maalilla. Viron pääministeri Andrus Ansip esitti 22. toukokuuta, että pronssipatsas tulisi siirtää pois Tallinnan keskustasta. Vironvenäläiset nuoret reagoivat perustamalla 24. toukokuuta 2006 Yövartio-liikkeen patsasta suojelemaan.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Virossa valmisteltiin syksyn 2006 aikana laki, joka mahdollisti miehitystä ylistävien muistomerkkien siirtämisen tai poistamisen. Lain toinen osa mahdollisti kaatuneiden sotilasvainajien siirtämisen tai poistamisen vanhasta haudasta. Laki hyväksyttiin Viron parlamentissa Riigikogussa 10. tammikuuta 2007. Varsinainen päätös patsaan siirtämisestä syntyi 15. helmikuuta äänin 46–44. Presidentti Toomas Hendrik Ilves ei vahvistanut lakia, koska piti sitä perustuslain vastaisena.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Laki palasi maaliskuussa valitun uuden parlamentin käsiteltäväksi. Viron keskustapuolue vastusti vuoden 2007 Viron parlamenttivaaleissa patsaan siirtämistä vaalikampanjassaan. Riigikogun kansanedustaja Enn Eesmaa (keskustapuolue) antoi haastattelun Suomenmaassa, jonka mukaan Tallinnassa ja Moskovassa yhä jatkuvat vihamielisyydet Viron ja Venäjän välillä eivät voineet tulla kenellekään yllätyksenä. Venäjän virallisen lehden Rossijskaja gazetan mukaan Viron keskustapuolue jäi oppositioon, koska se vastusti patsaan siirtämistä.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Viron puolustusministeriö aloitti 18. huhtikuuta kaivaukset monumentin alle haudattujen neuvostosotilaiden siirtämiseksi. Patsaan alla oli haudattuna venäläisten tietojen mukaan 13 tunnettua sotilasta. Venäläisten mukaan virolaiset arkeologit löysivät 12, jotka pyritään tunnistamaan. Patsaan siirtoa vastustavat vironvenäläiset muodostivat 100–150 henkilön ihmisketjun patsaan ympärille.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Pronssipatsas pystytettiin uudelleen Tallinnan sotilashautamaalle 30. huhtikuuta. Virallinen patsaan paljastuspäivä oli 8. toukokuuta.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Tallinnassa mellakoitiin kahtena yönä patsaskiistan vuoksi. Ensimmäinen mellakointiyö oli 26.–27. huhtikuuta 2007 ja toinen seuraavana yönä. Levottomuudet alkoivat heti sen jälkeen kun pronssipatsaan ympärille pystytettiin näköyhteyden peittävä aita ja teltta. Lisäksi 200–300 poliisia muodosti alueen ympärille ketjun.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Päivän aikana patsaan siirron vastustajia kertyi arviolta tuhat henkilöä. Samana iltana väkijoukko aloitti mellakoinnin patsaan läheisyydessä ja yritti murtautua patsaan luokse. Poliisi turvautui pamppuun ja kyynelkaasuun, jolloin väkijoukko siirtyi vanhan kaupungin kaduille rikkomaan ikkunoita ja kaatamaan autoja. Ensimmäisenä mellakointiyönä venäläislähteiden mukaan puukotettiin vironvenäläinen Dmitri Ganin. Venäläislähteiden mukaan Viron poliisi pamputti Ganinin kuoliaaksi.


title: Viron patsaskiista 2007

text:
Viron hallitus päätti hätäkokouksessa aamuyöllä 27. huhtikuuta patsaan siirrosta. Aiemmin Viron pääministeri oli vakuuttanut, ettei patsasta siirretä ennen Voitonpäivää 9. toukokuuta. Viranomaiset ilmoittivat, että patsas on siirretty tuntemattomaan paikkaan turvaan. Venäläislähteiden mukaan patsas oli turmeltu leikkaamalla se kappaleiksi. Viro kiisti väitteet patsaan paloittelusta.
Päivällä noin sata vironvenäläistä huusi iskulauseita Viron parlamentin ympärille, jolloin senkin ympärille rakennettiin turva-aita. Päivän aikana poliisi tyhjensi väkijoukon puistosta ja Vapaudenaukiolta. Viron hallitus vetosi tekstiviestein ihmisiä pysyimään kotona. Myös alkoholin vähittäismyynti kiellettiin, ravintolatarjoilua lukuun ottamatta. Kieltoa jatkettiin vappuun saakka ja erikseen Voitonpäivänä.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Toisena mellakointiyönä väkijoukko otti jälleen yhteen poliisin kanssa. Myös etnisiä virolaisia otti yhteen vironvenäläisten kanssa. Poliisi käytti kyynelkaasun lisäksi kumiluoteja ja vesitykkejä hillitsemään väkijoukkoa. Noin 500 henkilöä pidätettiin. 60 henkilöä sai vammoja, joista kolme oli poliisiviranomaista. Jälleen ryösteltiin vanhan kaupungin kauppoja sekä rikottiin linja-autopysäkkejä ja pysäköityjä autoja.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Valtaosa pidätetyistä vapautettiin nopeasti. Viron viranomaisten mielestä mellakat olivat ainakin osittain järjestettyjä. Viron poliisin toimia on myös arvosteltu. Ranskassa päämajaa pitävän ihmisoikeusjärjestö La Fédération Internationale des Droits de l'Homme (FIDH):n mukaan poliisi käytti liiallisia voimakeinoja ja raakoja, epäinhimillisiä ja nöyryyttäviä keinoja mielenosoittajien taltuttamisessa.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Virossa aiotaan käydä läpi kaikki valitukset, jotka koskevat poliisin liiallista voimankäyttöä. Syyttäjä sai 10. toukokuuta mennessä 21 valitusta poliisin toimista, ja näiden perusteella aloitettiin neljä rikostutkintaa.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Viron keskustapuolueen johtaja ja Tallinnan kaupunginjohtaja Edgar Savisaar arvosteli ensimmäisen mellakointiyön jälkeen pääministeriä ja poliisin kovia otteita, mitä muut poliitikot pitivät omien poliittisten pyrkimystensä ajamisena. Keskusta on sanut enemmistön äänistä Viron venäjänkielisiltä ja kritisoi voimakkaasti jo etukäteen pronssipatsaan siirtoa.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Savisaar lähetti Viron pääministerille 50 000 000 Eestin kruunun (3 000 000 euron) laskun mellakoiden Tallinnan kaupungille aiheuttamista vahingoista. Virolainen kansallismielinen liike ERL kokosi internetissä adressin, jossa vaaditaan Edgar Savisaaren eroamista Tallinnan kaupunginjohtajan virasta. Sen allekirjoitti kahden viikon aikana lähes 100 000 henkilöä. Entinen pääministeri Tiit Vähi vaati Viron hallituksen eroa.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Savisaar ilmoitti 3. toukokuuta perustavansa Kotirauhafoorumin, johon tulee edustus virolaisista ja venäläisistä yhteisöistä. Sähköpostein ja tekstiviestein kehotettiin virolaisia ja venäläisiä ojentamaan toisilleen sovinnon merkiksi valkoisia tulppaaneita. Toisissa viesteissä taas kehotettiin osoittamaan mieltä Viron hallitusta vastaan voitonpäivänä.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Mellakoiden jälkeen alkoi virolaisten nettisivujen häirintä. Kohteina olivat virastojen nettisivut kuin eri medioidenkin nettisivut. Ajoittain häirintä yltyi niin pahaksi, että ulkomaiset yhteydet katkaistiin. Viro syytti asiasta Venäjää. Venäjä kielsi osuutensa. Naton asiantuntijoiden mukaan on epäselvää kuka oli hyökkääjä. Myöhemmin Naši-nuorisojärjestön jäsen Konstantin Goloskokov väitti tehneensä hyökkäykset yhdessä ystäviensä kanssa. Hän sanoi, ettei tehnyt asiassa yhteistyötä Našin johdon kanssa. Englanninkielisen The Moscow Times lehden mukaan hyökkäyksiä tehtiin myös Venäjän sisällä, muun muassa Toinen Venäjä liikkeen sekä Kommersant lehden nettisivuille.


title: Viron patsaskiista 2007

text:
Viro järjesti 8. toukokuuta 2007 toisen maailmansodan päättymisen muistotilaisuuden. Samalla paljastettiin pronssipatsas sen uudella paikalla Tallinnan sotilashautausmaalla. Mukaan oli kutsuttu kaikki toiseen maailmansotaan osallistuneet valtiot, myös Venäjän edustaja, joka kuitenkaan ei osallistunut tapahtumaan. Viron hallituksen edustajat laskivat seppeleen pronssipatsaan juuren. Tämä oli ensimmäinen kerta itsenäisen Viron aikana. Vironvenäläinen Yövartio-liike piti Viron pääministerin elettä tärkeänä vastaantulona kiistassa. Venäjän Tallinnan suurlähettiläs Nikolai Uspenski laski seppeleen uudelle paikalle seuraavana päivänä.
Venäjää kaihertaa asiassa osin virolaisten SS-miesten marssit sekä Viron venäläisten asema. Sen sijaan venäläisissä medioissa ei mainittu Neuvostoliiton ensimmäistä Viron miehitystä 1940–1941, ja jos mainittiin, niin miehityksen väitettiin olleen vapaaehtoinen tai vähintään Viron itsensä aiheuttama. Seuraavaa neuvostomiehitystä 1944–1991 pidettiin Viron vapauttamisena Natsi-Saksan miehityksestä. Siksi Pronssisoturista käytettiin osissa Venäjän medioista nimitystä Vapauttajasotilas. Myös Venäjällä on siirretty toisen maailmansodan sotilashautoja.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäjä vastusti ennakkoon patsaan siirtämistä. Venäjän duuman ylähuoneen jäsenet syyttivät Viroa fasismin glorifioinnista ja Neuvostoliiton sotilaiden muiston häpäisemisestä. Venäjän ulkoministeri Sergei Lavrov varoitti Viroa 27. tammikuuta 2007 siirtämästä Pronssisoturi-patsasta. Lavrovin mukaan Venäjä tulisi vastustamaan patsaan siirtämistä voimakkaasti ja vetoamaan Euroopan yleiseen mielipiteeseen. Venäjä ei kuitenkaan harkinnut pakotteita Viroa vastaan. Venäjä jätti 23. huhtikuuta Virolle nootin patsasasiasta ja vaati Viron hallitusta luopumaan patsaan ja hautojen siirtämisestä. Siirtämisen varoitettiin aiheuttavan vakavia seurauksia Viron ja Venäjän suhteille. Patsaan siirtämisen jälkeen 27. huhtikuuta Venäjän parlamentin ylähuone esitti diplomaattisuhteiden katkaisemista Viroon.


title: Viron patsaskiista 2007

text:
Venäjän duuman valtuuskunta vieraili huhti-toukokuun vaihteessa 2007 Tallinnassa Nikolai Kovalevin johdolla ja vaati jo Moskovan lentokentältä Viron hallituksen eroa.
Tallinnassa ryhmä lievensi kannanottoja ja Nikolai Kovalev väitti Viron hallituksen erovaatimuksen olleen edustaja Leonid Slutskin yksittäinen kannanotto. Valtuuskunta tapasi Viron parlamentin edustajat ja luopui loppupäivän ohjelmistosta, johon olisi kuulunut Viron ulkoasiainministeriön järjestämä lehdistötilaisuus. Syynä oli epäilyt, ettei Viro laske tilaisuuteen kaikkia toimittajia. Valtuuskunta järjesti oman lehdistötilaisuuden Venäjän lähetystössä Tallinnassa. Iltapäivällä valtuuskunta tapasi Viron poliisijohtoa. He saivat selvityksen mellakoinnissa pidätetyistä sekä kuolleen Dmitri Ganinin tapauksesta. 1. toukokuuta valtuuskunta kävi aamulla tarkistamassa Pronssisoturin uutta paikkaa Tallinnan sotilashautamaalla. He laskivat myös seppeleen ja kukkia patsaalle. Valtuuskunta väitti, että patsas oli sahattu siirron yhteydessä. Viron pääministeri Andrus Ansip kiisti syytökset. Viron ulkoministeri Urmas Paet kieltäytyi tapaamasta valtuuskuntaa.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Patsaskiistan yhteydessä Venäjällä syntyi ajatuksia vainajien palauttamisesta Venäjälle. Arkangelin kuvernööri lupasi kustantaa yhden sotilaan ruumiin palauttamisen vainajan tyttärelle. Vastaavasti Tverin kuvernööri halusi kaksi vainajaa palautettavaksi ja haudattavaksi uudelleen sotilaallisin kunnianosoituksin.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Kiistan jälkeen tehdyn mielipidekyselyn mukaan 78 prosenttia venäläisistä vastusti patsaan siirtoa ja vain kaksi prosenttia kannatti sitä. 74 prosenttia sanoi pitävänsä Viroa vihamielisenä valtiona ja vain kymmenen prosenttia piti Viroa yhä ystävällisenä. Prosentti vastaajista halusi aloittaa sodan Viroa vastaan.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Kremliä lähellä olevat järjestöt organisoivat 27. huhtikuuta – 4. toukokuuta 2007 välisenä aikana Viron Moskovan suurlähetystön saarron. Mukana olivat Naši, Yhtenäisen Venäjän Nuori Kaarti (Molodaja Gvardija), Rossija Molodaja sekä Mestnye.


title: Viron patsaskiista 2007

text: 2. toukokuuta 2007 Naši järjestön edustajat tunkeutuivat lehdistötilaisuuteen, jonka järjestäjänä oli venäläinen viikkolehti Argumenty i fakty. Tilaisuudessa Viron Moskovan suurlähettiläs Marina Kaljurand oli vastailemassa kysymyksiin patsaan siirtämisestä.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Viron lähetystön piirityksen laukaisi 3. toukokuuta Saksan ulkoministeri Frank-Walter Steinmeierin puhelinkeskustelu Venäjän ulkoministeri Sergei Lavrovin kanssa. Venäjä takasi Viron Moskovan suurlähetystön piirityksen päättyvän, mikäli Viron suurlähettiläs Marina Kaljurand lähtee Moskovasta.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Piirityksen päättymisen jälkeen nuorisojärjestö Naši järjesti mielenosoituksen Euroopan unionin Moskovan edustuston ympärillä. Naši vaatii Mark Sirykin vapauttamista ja soitti kelloa 15 minuutin välein kadulla. Mielenosoitus päättyi 7. toukokuuta 2007]


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäjän ulkoministeri Sergei Lavrov lähetti 29. huhtikuuta Euroopan unionin maille kirjeen, jossa hän moitti Viron toimia patsaskiistassa ja vaati käyttämään Tallinnaa vastaan kaikkia keinoja. Virolle kirjettä ei lähetetty, mutta se julkaistiin myöhemmin kokonaisuudessaan Eesti Päevalehden sivuilla.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäjän alahuone uhkasi tammikuussa 2007 Viroa pakotteilla mikäli Pronssisoturi poistetaan. Venäjän varapääministeri Sergei Ivanov kehotti 3. huhtikuuta välttämään virolaisia tuotteita ja Viroa turistikohteena. Ivanovin mielestä Venäjän tulisi saattaa valmiiksi Laukaansuun satama, jotta Venäjältä tulevat tavarat eivät kasvattaisi Viron budjettia.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäläisistä 54 prosenttia oli sitä mieltä, että talouspakotteet olisivat sopiva rangaistus Pronssisoturi-patsaan siirtämisestä Tallinnassa. Vain 20 prosenttia vastusti pakotteita.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Viron pääministeri Andrus Ansipin sanoi toukokuussa 2007, että talouspakotteet Viroa vastaan eivät tule onnistumaan, sillä ne täytyisi ulottaa koko Euroopan unionin alueelle. Viron talousministeri Juhan Parts sanoi, että öljytoimitusten keskeyttäminen haittaisi vain Venäjää itseään. Hänen mukaansa kuljetusten katkaiseminen ei vaikuttaisi Viroon vaan venäläisyrityksiin.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Viron suurimman makeistehtaan Kalevin mukaan Venäjän markkinat sulkeutuivat yritykseltä. Viennin arvo oli ollut 260 000 euroa kuukausittain. Vastaavasti yksittäiset venäläiset yritykset keskeyttivät investoinnit sataman terminaaliin ja autojen kokoonpanotehtaaseen.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäjän suurimman puolueen Yhtenäisen Venäjän nuorisojärjestö Nuori Kaarti järjesti virolaistuotteiden boikotin 7. toukokuuta 2007. Mustalle listalle joutuivat myös suomalaisen Valion Virossa valmistamat tuotteet. Oppositiopuolueen Jablokon edustaja piti virolaistuotteiden boikottia ylimitoitettuna toimenpiteenä.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäjän rautatiet keskeytti öljyn- ja hiilentoimitukset Viron satamien kautta vientiin. Venäjän rautatiet ilmoitti, ettei sillä ole riittävästi rautatievaunuja toimituksia varten, minkä vuoksi yritysten tulee käyttää omia rautatievaunujaan. Toukokuun toimitukset hiiltä käsittävät 900 000 tonnia. Hiilenviejät etsivät vaihtoehtoisia satamia Ukrainasta Mustaltamereltä, Latviasta ja Liettuasta.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Viron satamien kautta kulkee neljäsosa Venäjän öljynviennistä. Pääasiallisia viejiä ovat Gazprom, TNK-BP ja Surgutneftegaz.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Viron rautateiden Urmas Glasen mukaan rautatierahtien määrä puolittui viikon aikana 35 tonnista. Venäjän rautatiet lopettaa myös tappiolliseksi laskemansa Pietari–Tallinna -junayhteyden 26. toukokuuta 2007 alkaen. Viron rautateitä ja GoRail yhtiötä palvellut linja Venäjän avoimen rautatieosakeyhtiön laskelmien mukaan on tuottanut sille melkein 467 000 ruplan tulot ja 856 000 ruplan käyttömenot kuukaudessa. Viron Delfin mukaan GoRailissä ei nähdä yhtään kaupallista syytä suosiotaan vielä kasvattavan rautatielinjan lakkauttamiseen, jota käyttävät niin virolaiset kuin pietarilaisetkin, ja jonka lakkauttaminen vaikuttaa pääasiassa vironvenäläisiin. Rautatielinja lakkautettiin kaksi vuotta aikaisemmin, mutta se avattiin viimeksi liikenteelle . Maaliskuussa 2007 matkustajien pyynnöstä.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäjä sulki Narvan sillan raskaalta liikenteeltä 9. toukokuuta 2007. Rajoitus koski yli 13,5-tonnisia rekkoja. Syyksi ilmoitettiin sillan huono kunto.


title: Viron patsaskiista 2007

text:
Uutistoimisto RIA Novostin mukaan virallinen Venäjä ei ole julkisesti ajanut talouspakotteita Viroa vastaan. Tämä olisi vaikeaa, sillä Viron venäjänkauppa on etnisten venäläisten käsissä. Lisäksi vaihtoehtoisten öljytoimitusreittien löytäminen muiden maiden kautta olisi haasteellista.
Uutistoimisto Reutersin mukaan Venäjä oli antanut määräyksen vähentää öljyn, metallin ja hiilen kauttakuljetuksia Viron kautta., jauurimmat öljynviejät ilmoittivat puolittaneensa kuljetukset.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäjän medioissa suurimman huomion sai mellakoinnin yhteydessä kuollut Dmitri Ganin. Hänet puukotettiin kuoliaaksi Tallinnassa 28. huhtikuuta 2007. Hän asui Virossa, mutta hänellä oli Venäjän kansalaisuus. Dmitri Ganin haudattiin 3. toukokuuta 2007 ja tapahtumasta kertoivat kaikki Venäjän päätelevisiokanavat.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäjä vaati toistuvasti tapon selvittämistä. Viron poliisi vangitsi 11. toukokuuta kaksi henkilöä epäiltynä Dmitri Ganinin taposta.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäjän presidentti Vladimir Putin syytti 18. toukokuuta Dmitri Ganinin kuolemasta Viron poliisia ja väitti poliisin viivytelleen avun antamisessa ja vaati syyllisten löytämistä. Viron syyttäjävirasto ilmoitti 18. toukokuuta, että Dmitrin Ganinin puukotuksesta soitettiin välittömästi ja ambulanssi saapui viiden minuutin kuluttua. Samalla kiistettiin syytökset Ganinin kuolemisesta poliisin käsiin.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Mellakointiöiden yhteydessä kiinni otettiin lähes tuhat henkilöä. Kiinniotetut olivat lähinnä vironvenäläisiä. Heistä suurin osa vapautettiin 29. huhtikuuta, ja 40 henkilöä jäi poliisin huostaan. Pidätettyjen joukosta löytyi mellakoiden organisoinnista epäiltyjä. Heitä olivat vironvenäläisten Yövartio-liikkeen johtajat Dmitri Linter ja Maksim Reva sekä Siin-nuorisoliikkeen Mark Siryk. Heitä voi odottaa enimmillään viiden vuoden tuomio.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Venäjän liittoneuvoston puhemies Sergei Mironov vaati 28. huhtikuuta pidätetyn Dmitri Linterin vapauttamista. Kremliä lähellä oleva venäläinen Naši-nuorisoliike vaati Mark Sirykin vapauttamista ja piti häntä Euroopan ainoana vangittuna alaikäisenä. Mark Siryk vapautettiin 13. kesäkuuta.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Euroopan unionin edustajia asettui Viron taakse yhtenä rintamana. Alkuvaiheessa kiistaa tyydyttiin pahoittelemaan, mutta asioiden edetessä Viro sai selkeämpää tukea. Huhuttiin myös, että Euroopan unioni olisi estämässä Venäjän WTO-jäsenyyttä. Nämä huhut Euroopan komissio kiisti.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Patsaskiista nousi esille myös Euroopan unionin ja Venäjän huippukokouksessa Venäjän Samarassa 17.–18. toukokuuta. Vain kahta viikkoa ennen huippukokousta Euroopan komission virolaisjäsen Siim Kallas ehdotti ajankohdan siirtämistä myöhemmäksi.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Huippukokouksessa Venäjän Presidentti Vladimir Putin syytti Viroa ja Latviaa ihmisoikeusrikoksista maiden venäläisvähemmistöä kohtaan. Euroopan union komission puheenjohtaja Jose Manuel Barroso puolusti pieniä maita ja sanoi niiden asian olevan koko Euroopan unionin asia. Euroopan unionin ja Venäjän huippukokous päättyi erimielisyyteen. Yhteistä loppulauselmaa ei julkaistu.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Suomen pääministeri Matti Vanhanen reagoi patsaskiistaan 27. huhtikuuta 2007 aluksi varovasti. Hänen mukaansa ulkovaltojen ei tulisi puuttua tilanteeseen. Ulkoministeri Ilkka Kanerva reagoi asiaan suoremmin. Hän kaipasi Euroopan unionilta toimintaa, yhteistä linjaa ja solidaarisuutta Viroa kohtaan. 2. toukokuuta pääministeri Vanhanen arvosteli Venäjän duuman valtuuskunnan lausuntoja Viron hallituksen erosta.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Myös oppositiossa tuettiin Viroa. Sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtaja Eero Heinäluoma tiedusteli pääministeriltä onko Suomen kanta toimitettu Venäjälle. Kristillisdemokraatien puheenjohtaja Päivi Räsänen vaatii hallitukselta selkeää tukea Virolle. Eriävän mielipiteen esittivät muun muassaSuomen Kommunistinen Puolue ja Kommunistinen Työväenpuolue, jotka tuomitsivat patsaan siirron.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Yhdysvallat asettui Viron tueksi 4. toukokuuta 2007. Yhdysvallat oli huolestunut väkivaltaisuuksista ja Viron Moskovan suurlähetystön työntekijöiden häirinnästä.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Viron sisäasiainministeriö laati 2 013 henkilön mustan listan ulkomaalaisista, joista 398 sai pysyvän saapumiskiellon Viroon ja 1 615 väliaikaisen saapumiskiellon. SL Õhtuleht julkaisi tiedon asiasta.


title: Viron patsaskiista 2007

text: Kapteeni Aleksei Brjantsevin ruumis palautettiin Venäjälle ja haudattiin uudelleen Rostovin. Brjantsev palveli Leningradin rintaman 21. armeijakunnan poliittisena upseerina ja kaatui 22. syyskuuta 1944. Hänen poikansa Viktor Brjantsev halusi vainajan tulevan uudelleen haudatuksi Venäjälle. Toista Arkangeliin palautettavaksi toivottua vainajaa, kapteeni Ivan Sysojevia ei Viron viranomaisten mukaan löydetty. Arkangelin alueen kuvernööri oli varannut 390 000 ruplaa Sysojevin palauttamiseen ja hautaamiseen Arkangeliin. Myös luutnantti Vasili Volkovin ruumis on palautettu Venäjälle. Jelena Varšavskajan ruumista toivotaan palautettavaksi Israeliin ja Stepan Hapikalon ruumista Ukrainaan.


title: Raquel Zimmermann

text: Raquel Zimmermann (s. 6. toukokuuta 1983 Novo Hamburgo, Rio Grande do Sul) on brasilialainen malli.


title: Raquel Zimmermann

text: Zimmermann ryhtyi malliksi jo 14-vuotiaana. Vuonna 2002 hän esiintyi ensi kertaa Victoria’s Secret fashion show’ssa.


title: Raquel Zimmermann

text: Zimmermann on työskennellyt muun muassa Chanelille, Pradalle, Balenciagalle, Hermèsille, Guccille, Diorille, Max Maralle, Versacelle, Louis Vuittonille, Fendille, Giorgio Armanille sekä Valentinolle. Hän on ollut Marie Clairen kannessa ja esiintyy säännöllisesti sellaisten julkaisujen kuin "American Voguen", "French Voguen", "Italian Voguen", "W:n", "Harper's Bazaarin", "Visionairen", "POPin" ja "Self Servicen" sivuilla. Zimmermann esiintyi vuosina 2003, 2005 ja 2006 Victoria’s Secretin muotinäytöksessä. Lisäksi Zimmermann on esiintynyt "Viktor & Rolfin" luomassa H&M-malliston televisiomainoksessa.


title: Raquel Zimmermann

text: Toukokuussa 2007 Zimmermann esiintyi American Voguen kannessa yhdessä Hilary Rhodan, Caroline Trentinin, Doutzen Kroesin, Saša Pivovarovan, Agyness Deyn, Coco Rochan, Jessica Stamin, Chanel Imanin, ja Lily Donaldsonin kanssa. Lehden numerossa heidät kaikki määriteltiin tuleviksi uuden sukupolven supermalleiksi.


title: Qina

text: Qina (; myös "Qena") on kaupunki Egyptissä, Niilin varrella. Se on myös samannimisen kuvernoraatin pääkaupunki. Kaupungin asukasluku vuonna 2010 oli 534 766. Qina on kuuluisa läheisistä Dendaran raunioista. Qina on tärkeä etappi matkalla Ylä-Egyptistä Punaisellemerelle. Lisäksi matkailijat, jotka ovat matkalla Luxoriin kulkevat todennäköisestä tämän kaupungin läpi.


title: Qina

text: Läheisten Dendaran raunioiden lisäksi Qinassa on myös omia nähtävyyksiä. Abdulrahim perusti Qinaan merkittävän sufilaisuuden keskuksen. Abdulrahimin kuoleman (1195) jälkeen hänen haudalle rakennettiin moskeija, josta on tullut pyhiinvaelluskohde.


title: Rebecq

text: Rebecq () on kunta Belgiassa Valloniassa Vallonian Brabantin provinssissa. Pinta-alaa Rebecqillä on 39,08 neliökilometriä. Kunnassa oli 1. tammikuuta 2008 10 237 asukasta, joista naisia oli 5 236 ja miehiä 5 001. Asukastiheys oli 262 as./km². Kunnan pormestarina toimii Dimitri Legasse. Kunnan asukkaita kutsutaan ranskaksi nimellä "rebecquois".


title: Rebecq

text:
Nykyinen Rebecqin kunta syntyi vuonna 1977, kun Bierghes, Quenast, Rebecq-Rognon sekä osa Saintesista yhdistyivät.
Rebecq sijaitsee Senne-joen varrella 27 kilometriä Brysselistä lounaaseen. Rebecqin naapurikunnat ovat Ittre ja Tubize Vallonian Brabantin provinssissa, Pepingen Flanderin Brabantin provinssissa sekä Enghien ja Braine-le-Comte Hainaut'n provinssissa.


title: Rebecq

text: Rebecqin ystävyyskaupunki on ollut vuodesta 2002 Monghidoro Italiassa.


title: Rebecq

text: Rebecqin pormestarit vuoden 1977 kuntaliitoksesta nykypäivään saakka:


title: Kazuki Nakajima

text: Kazuki Nakajima (, s. 11. tammikuuta 1985 Okazaki, Aichi, Japani) on japanilainen autourheilija, joka kilpaili Formula 1-sarjassa Williamsilla. Nakajiman isä on entinen F1-kuljettaja Satoru Nakajima. Myös hänen nuorempi veljensä Daisuke on kilpa-ajaja.


title: Kazuki Nakajima

text: Nakajiman ura alkoi kartingilla vuonna 1996. Kolme vuotta myöhemmin hän voitti Suzuka Formula ICA karting-sarjan mestaruuden. Ajettuaan lukuisia hyviä kilpailuja hänet valittiin Toyotan nuorten kuljettajien ohjelmaan.


title: Kazuki Nakajima

text:
Vuonna 2003 Nakajima voitti Formula Toyota-luokan mestaruuden. Sieltä hän siirtyi Japanin Formula 3-luokkaan, jossa hän voitti kaksi kauden 20:stä osakilpailusta. Nakajiman sijoitus oli kauden päätteeksi viides. Nakajima jatkoi sarjassa vielä toisen kauden sijoittuen toiseksi.
Nakajima vaihtoi vuonna 2006 Formula 3 Euroseriesiin, jossa hän kilpaili muun muassa Sebastian Vetteliä ja Paul Di Restaa vastaan. Aloitettuaan kautensa vahvasti yhdellä voitolla ja kakkossijalla hän sijoittui lopulta seitsemänneksi tallikavereidensa Kohei Hiraten ja Esteban Guerrierin taakse.


title: Kazuki Nakajima

text: Marraskuussa 2006 Nakajima nimettiin Formula 1-talli Williamsin testikuljettajaksi kaudelle 2007. Nakajiman debyytti Formula 1-autolla tapahtui Fujin radalla marraskuussa 2006, hänen tehdessään neljän kierroksen esittely-ajon märissä olosuhteissa.


title: Kazuki Nakajima

text: Nakajima kilpaili GP2-luokassa kaudella 2007 DAMSin kuljettajana. Hänen tallikaverinaan ajoi ranskalainen Nicolas Lapierre. Nakajima ajoi samaan aikaan 7000 kilometrin edestä testejä Williamsille.


title: Kazuki Nakajima

text: Nakajiman kausi GP2:ssa ei tuottanut hänelle yhtään voittoa, mutta hän ajoi kuusi palkintopallisijoitusta, ja oli vuoden paras tulokas. Nakajima voitti viidennellä sijallaan selvästi tallikaverinsa Lapierren.


title: Kazuki Nakajima

text: Alexander Wurzin lopetettua uransa ennen kauden viimeistä kilpailua, Nakajima sai Williamsin kilpakuljettajan paikan Nico Rosbergin tallikaverina.


title: Kazuki Nakajima

text:
Brasilian GP alkoi Nakijiman osalta heikosti hänen jäätyään 19. lähtöruutuun – reilusti Rosbergin taakse, joka oli kymmenes. Kilpailussa hänen vauhtinsa parani, osoituksena tästä kilpailun viidenneksi nopein kierrosaika. Lopputuloksissa hän onnistui nousemaan kymmenenneksi. Hyvää tulosta varjosti kuitenkin Nakajiman kolarointi varikolla, hänen ajaessaan kahden tallinsa mekaanikon päälle saapuessaan liian kovalla vauhdilla varikkopysähdykselleen.
7. marraskuuta 2007 varmistui että Nakajima jatkaa Rosbergin tallikaverina kaudella . Kauden ensimmäisessä kilpailussa Australiassa Nakajima sijoittui kuudenneksi Rubens Barrichellon hylkäyksen johdosta. Espanjan osakilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi voitettuaan tallikaverinsa ensimmäistä kertaa aika-ajossa. Monacossa Nakajima sijoittui seitsemänneksi, ottaen kaksi pistettä tililleen. Yksikään japanilainen kuljettaja ei aiemmin ole onnistunut ajamaan pisteille Monacossa. Britannian osakilpailun vaikeissa oloissa Nakajima ajoi tasavarmasti kahdeksanneksi tienaten jälleen pisteen. Singaporen katuradalla Nakajima sijoittui myös seitsemänneksi, selviytyen ensimmäistä kertaa aika-ajojen kolmanteen osioon. Nakajima sijoittui lopulta viidenneksitoista kerättyään 9 pistettä.


title: Kazuki Nakajima

text: Kaudella Nakajima ei onnistunut keräämään pistettäkään, vaikka sijoittuikin uransa parhaaseen lähtöruutuun Britannian osakilpailussa. Viidenneltä sijalta lähteneen Nakajiman taktiikka oli kuitenkin heikko ja hän tuli maaliin vasta 11. sijalla. Kauden aikana hän ajoi kahdesti yhdeksänneksi, Unkarissa ja Singaporessa. Nakajiman sopimus Williamsilla päättyi kauden jälkeen.


title: Kazuki Nakajima

text: Kaudella Nakajima pyrki takaisin F1-sarjaan uuden tallin, Stefan GP:n väreissä. Stefan GP:n hakemus sarjaan kuitenkin hylättiin. Kaudella 2011 Nakajima kilpaili Japanin Formula Nippon -sarjassa. Vuodesta 2012 lähtien Nakajima on kilpaillut FIA World Endurance Championship -kestävyyssarjassa kilpaillen LMP1-luokan Toyotalla. Vuonna 2018 Nakajima osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoihin yhdessä Sébastien Buemin ja Fernando Alonson kanssa, jonka he voittivat Toyotan autolla.


title: Court-Saint-Étienne

text: Court-Saint-Étienne () on kunta Belgiassa, Vallonian Brabantin provinssissa. Pinta-alaa Court-Saint-Étiennellä on 26,64 neliökilometriä. 1. tammikuuta 2007 kunnassa oli 9 547 asukasta ja asukastiheys oli 358 as./km². Kunnan pormestarina toimii Michaël Goblet d'Alviella.


title: Court-Saint-Étienne

text: Wisterzée, Sart-Messire-Guillaume, La Roche, Mérivaux, Suzeril, Faux, Limauge, Beaurieux, Franquenies, Le Chenoi ja Tangissart.


title: Dyyni (elokuva)

text: Dyyni ("Dune") on David Lynchin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva vuodelta 1984. Se perustuu Frank Herbertin samannimiseen kirjaan. Elokuvan pääosaa esittää Kyle MacLachlan.


title: Dyyni (elokuva)

text:
Lopputekstien mukaisessa järjestyksessä:
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Dyyni" saa yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Muumipeikko (engl. "Moomin") on vuosina 1954–1975 ilmestynyt sanomalehtisarjakuva, jonka loi Tove Jansson ja jota jatkoi hänen jälkeensä Lars Jansson.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Muumipeikko-sarjakuvaa tehtiin suoraan englanninkielisille markkinoille: sitä levitti brittiläinen Associated Newspapers -sarjakuvasyndikaatti ja sen alkuperäinen julkaisija oli iltapäivälehti "Evening News". Suomessa sarjakuvan pitkäaikainen julkaisija oli "Ilta-Sanomat". Parhaimmillaan Muumipeikko ilmestyi 40 maassa ja noin 120 lehdessä, ja sen päivittäinen lukijakunta oli yli 20 miljoonaa. Tämä tekee siitä kaikkien aikojen menestyksekkäimmän suomalaisen sarjakuvan. Tove ja Lars Jansson saivat Muumipeikon tekemisestä Suomen sarjakuvaseuran Puupäähatun vuonna 1980.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Muumipeikko-sarjakuva syntyi, kun Associated Newspapersin syndikaattijohtaja Charles Sutton otti yhteyttä Tove Janssoniin. Janssonin ensimmäiset muumikirjat "Muumipeikko ja pyrstötähti" (1946) ja "Taikurin hattu" (1948) oli tuolloin jo käännetty englanniksi, ja molemmat olivat olleet myyntimenestyksiä Britanniassa. Tammikuussa 1952 lähettämässään kirjeessä Sutton tiedusteli Janssonin halukkuutta siirtää Muumit sarjakuvamuotoon:


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Tove Janssonilla oli tuolloin jo kokemusta muumisarjakuvien piirtämisestä. Hän oli julkaissut vuonna 1947 suomenruotsalaisessa "Ny Tid" -lehdessä pitkän sarjakuvatarinan "Mumintrollet och jordens undergång" ("Muumipeikko ja maailmanloppu"), joka perustui vapaasti kirjaan "Muumipeikko ja pyrstötähti". Sarjakuva sai kuitenkin osakseen voimakasta arvostelua vasemmistolaisen lehden lukijoilta, jotka pitivät muumiperhettä liian porvarillisena, ja lehti ei tilannut Janssonilta lisää sarjakuvia. Saatuaan Suttonin tarjouksen Jansson solmi kesäkuussa 1952 seitsenvuotisen sopimuksen muumiaiheisen sarjakuvan piirtämisestä. Ennen ilmestymisen alkamista Jansson kehitti ja hioi sarjakuvaa yhteistyössä Associated Newspapersin sarjakuvatoimituksen kanssa, ja etenkin Charles Sutton ohjasti taiteilijaa hyvin yksityiskohtaisesti. Sarjalle etsittiin hetken aikaa myös erillistä käsikirjoittajaa, mutta lopulta päädyttiin siihen, että Jansson tekee sekä käsikirjoituksen että kuvituksen itse.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Muumipeikko-sarjakuvan julkaisijaksi valikoitui Associated Newspapersin lehtiin kuulunut "Evening News", tuolloin maailman suurin iltapäivälehti jolla oli 12 miljoonan kappaleen levikki. Sarjakuva "Moomin" näki päivänvalon "Evening Newsin" sivuilla 20. syyskuuta 1954. Sutton oli järjestänyt hyvin näkyvän mainoskampanjan tukemaan uuden sarjan aloitusta. Sarjakuva myytiin nopeasti useisiin muihin maihin, etunenässä Pohjoismaat. Suomessa Muumipeikko alkoi ilmestyä 21. huhtikuuta 1955 maan suurimmassa iltapäivälehdessä "Ilta-Sanomissa". Samana vuonna sarjan poimivat sivuilleen ruotsinkieliset maakuntalehdet "Västra Nyland" ja "Vasabladet" ja vuonna 1957 "Åbo Underrättelser". Muumipeikkoa julkaisseet lehdet olivat pääosin eurooppalaisia, mutta se ilmestyi myös kaukasemmissakin maissa. Pohjois-Amerikassa se saatiin lopulta myytyä kanadalaiseen "Toronto Daily Stariin", mutta Yhdysvalloissa yksikään mainittava lehti ei ottanut sitä sivuilleen.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Tove Jansson piirsi Muumipeikko-sarjakuvaa seitsemän vuotta. Neljätoista ensimmäistä sarjakuvatarinaa hän sekä käsikirjoitti että piirsi yksin. Alusta lähtien tärkeänä avustajana oli Toven veli Lars Jansson, joka englannin kielen taitajana käänsi sarjakuvan vuorosanat englanniksi.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Ennen sarjakuvapiirtäjän uraansa Jansson oli julkaissut neljä muumikirjaa ("Muumit ja suuri tuhotulva" 1945, "Muumipeikko ja pyrstötähti" 1946, "Taikurin hattu" 1948 ja "Muumipapan urotyöt" 1950) ja julkaisi sen aikana kaksi lisää ("Vaarallinen juhannus" 1954, "Taikatalvi" 1957). Sarjakuvan muumimaailma erosi kirjojen muumimaailmasta useissa suhteissa. Lisäksi Jansson kehitti sarjakuvaa varten lukuisia sivuhenkilöitä, jotka eivät koskaan esiintyneet kirjoissa.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Vaikka sarjakuvan muumimaailma ei ollutkaan yhteneväinen kirjojen kanssa, Tove Jansson sovelsi siinä muumikirjoissa käyttämiään aiheita. Esimerkiksi sarjakuvan "Viidakkoelämää" (1956) lähtökohta viidakoksi muuttuvasta Muumilaaksosta on otettu "Taikurin hatusta", ja sarjakuva "Muumipeikko rakastuu" (1956) alkaa tulvakohtauksella joka muistuttaa "Vaarallisen juhannuksen" vastaavaa. Vaikutteet kulkivat kuitenkin myös toiseen suuntaan: sarjakuva "Muumiperhe ja meri" (1957), jossa muumit muuttavat autiolle majakkasaarelle, on toiminut lähtökohtana sarjakuvauran jälkeen kirjoitetulle kirjalle "Muumipappa ja meri" (1965).


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Vuodesta 1957 Lars Jansson tuli mukaan myös käsikirjoittamiseen, ja seitsemän viimeistä Toven piirtämää tarinaa ovat juoneltaan sisarusten yhteistyötä. Tätä kehitystä voi seurata sarjojen signeerauksista: Toven yksin tekemissä sarjoissa on signeerauksena ”Tove Jansson”, yhteistyönä tehdyissä sarjoissa pelkkä ”Jansson” tai ei signeerausta lainkaan. Ensimmäinen sarjakuvatarina, jota Lars Jansson oli mukana käsikirjoittamassa, oli "Muumipeikko villissä lännessä" (1957).


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Tove Jansson kertoi nauttineensa sarjakuvan piirtämisestä pari ensimmäistä vuotta, mutta sen jälkeen sopimusvelvoitteen täyttäminen muodostui rasitteeksi. Seitsenvuotisen sopimuksen päättyessä 1959 hän päätti lopettaa sarjakuvan teon. Hän ilmoitti syndikaatille väsyneensä sarjakuvan piirtämiseen, koska se ja erilaisten muumituotteiden suunnittelu vei hänen koko aikansa, eikä hänelle jäänyt aikaa kirjailijan ja taidemaalarin töille. Samalla hän ilmoitti opettavansa veljelleen Larsille ”pelin sääntöjä”, jotta tämä voisi jatkaa Muumipeikon piirtämistä. Sisarusten äiti Signe Hammarsten-Jansson, joka halusi sarjakuvan pysyvän perhepiirissä, oli yllyttänyt Larsin ottamaan myös piirustusvastuun harteilleen, sillä muuten syndikaatti olisi luultavasti hankkinut ulkopuolisen piirtäjän jatkamaan suosittua sarjakuvaa. Lars Jansson, joka ei omien sanojensa mukaan ollut aiemmin piirtänyt mitään, harjoitteli sarjakuvien piirtämistä intensiivisesti alkuvuoden 1959.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Tove Jansson halusi tarinan "Muumipeikko ja kultainen häntä" (1958) jäävän jäähyväissarjakuvakseen, mutta syndikaatti julkaisi sarjat toisessa järjestyksessä ja viimeiseksi Toven sarjakuvaksi jäi "Hosulin kosinta" (1959). Tarinassa "Kultainen häntä" Muumipeikon häntään kasvaa kultainen tupsu ja hänestä tulee kuuluisuus yhdessä yössä; sarjakuvan kautta Jansson ironisoi omia tuntemuksiaan kuuluisuudesta. Myöhemmin Tove Jansson purki kokemuksiaan sarjakuvapiirtäjän urasta novellin muotoon: kokoelmassa "Nukkekaappi ja muita kertomuksia" (1980) ilmestyi novelli "Sarjakuvapiirtäjä", joka kertoo nuoren sarjakuvapiirtäjän uran alkuaskelista brittiläisen sarjakuvasyndikaatin palveluksessa.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Ensimmäinen Lars Janssonin piirtämä sarjakuvatarina "Muumin lamppu" alkoi "Evening Newsissä" 2. tammikuuta 1960. Hän käsikirjoitti ja piirsi Muumipeikkoa 16 vuotta ja teki kaikkiaan 52 pitkää sarjakuvatarinaa. Toisin kuin Tove, Lars Jansson kirjoitti tarinat suoraan englanniksi. Lars Janssonin tekemissä tarinoissa muumit seikkailivat aiempaa useammin Muumilaakson ulkopuolella, matkustivat aikakoneella menneisyyteen jne. Niissä oli muutenkin enemmän viittauksia todellisen maailman ajankohtaisiin ilmiöihin, kuten hippiliikkeeseen.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: "Evening News" lopetti Muumipeikko-sarjakuvan julkaisemisen vuonna 1968. Sarja jatkoi ilmestymistään vielä seitsemän vuotta lukuisissa muissa lehdissä, vaikka suurimman maksajan "Evening Newsin" vetäytyminen tekikin loven sarjakuvapiirtäjän budjettiin. Lars Jansson teki vuonna 1974 päätöksen sarjakuvan lopettamisesta, koska hänen oli yhä vaikeampaa keksiä juonia. Viimeinen Muumipeikko ilmestyi lehdissä 16. huhtikuuta 1975.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Muumipeikko-sarjakuvan visuaalinen erikoisuus oli se, että sarjakuvan ruutuja erottavat väliviivat oli usein korvattu kuvaan sisältyvillä tai siihen vertauskuvallisesti liittyvillä elementeillä, kuten erilaisilla pitkänomaisilla esineillä. Se oli tässä suhteessa edelläkävijä strippisarjakuvien joukossa. Tove Jansson käytti tätä tapaa jo ensimmäisessä tarinassa ja Lars Jansson vei sen myöhemmin huippuunsa.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Sarjan tavaramerkkinä oli kuva kumartuneen Muumipeikon pyöreästä takapuolesta, joka esiintyy muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta jokaisen tarinan ensimmäisessä ruudussa. Samantapainen kuva Muumipeikon takapuolesta nähdään myös vuonna 1992 valmistuneen "Muumipeikko ja pyrstötähti" -elokuvan alussa, vaikka elokuvan muu sisältö ei liity Muumipeikko-sarjakuvaan.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Muumipeikko-stripit ovat ilmestyneet suomeksi kolmena albumisarjana. "Turun Sanomat" julkaisi vuosina 1978–1984 yhdeksän albumia nimellä "Muumi". Ensimmäinen täydellinen suomenkielinen kokoelma sarjasta oli WSOY:n vuosina 1990–1996 julkaisema 24-osainen kirjasarja. Kanadalainen Drawn and Quarterly -kustantamo ryhtyi vuonna 2006 julkaisemaan Muumipeikosta kovakantista kokoelmaa nimillä "Moomin: The Complete Tove Jansson Comic Strip" (ensimmäiset viisi osaa) ja "Moomin: The Complete Lars Jansson Comic Strip" (myöhemmät osat). WSOY on vuodesta 2008 julkaissut sarjaa suomeksi nimellä "Muumit – sarjakuvaklassikot". Osia on tähän mennessä ilmestynyt suomeksi kymmenen. Seitsemän ensimmäisen osan loppuun on liitetty tutkija Sirke Happosen kirjoittamat jälkisanat.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Vuosina 1957–1974 sarjakuva julkaistiin ruotsiksi 21-osaisena albumisarjana, jota kustansi ensin Schildts ja vuodesta 1968 alkaen ruotsalainen Geber-kustantamo. Toinen, 10-osainen sarja ilmestyi Ruotsissa vuosina 1977–1981. Suomessa Schildts on julkaissut uusia albumeita 1990-luvuilla.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Britanniassa ensimmäiset Muumipeikko-tarinat julkaistiin vuonna 1957 "Moomin"-nimisenä kokoelmana, joka on nykyään keräilyharvinaisuus.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: 1990-luvulla alettiin julkaista uusia Muumi-sarjakuvia, jotka perustuvat pitkälti suosittuun "Muumilaakson tarinoita" -animaatiosarjaan ja ovat selvästi enemmän lapsille suunnattuja kuin alkuperäiset Muumipeikko-sarjakuvat. Pienille lapsille suunnatut sarjakuvat ovat ilmestyneet "Muumi-lehti"-nimisessä julkaisussa, johon vuonna 1999 sulautettiin myös lasten puuhatehtäviä sisältänyt "Muumilaakson puuhalehti". "Muumi-lehdessä" julkaistiin uusia tarinoita aina vuoteen 2010 asti. Sittemmin julkaistut "Muumi-lehdet" ovat olleet lähes täydellisiä kopioita aiemmin julkaistuista lehdistä. Käsikirjoittajat ja piirtäjät olivat pääasiassa pohjoismaisia, ja myöhemmin lehden tekeminen jäi lähinnä suomalaisten vastuulle. Lehdessä julkaistiin jatkotarinoina sarjakuvasovitukset Janssonin useimmista muumikirjoista. Semic julkaisi 1990-luvulla joitain "Muumi-lehdessä" ilmestyneitä tarinoita myös sarjakuva-albumeina.


title: Muumipeikko (sarjakuva)

text: Vuodesta 1993 alkaen alettiin julkaista uutta Muumipeikko-sanomalehtistrippiä, jota piirsi Matti Nisula ja käsikirjoittivat ToTo-nimimerkin takana esiintyneet veljekset Jukka ja Kimmo Torvinen. Lars Jansson valvoi uusien muumisarjakuvien sisältöä vuoteen 1999, minkä jälkeen valvonnasta on vastannut hänen tyttärensä Sophia Jansson.


title: Rautajätti

text: Rautajätti on Warner Brosin piirroselokuva vuodelta 1999.


title: Rautajätti

text: Elokuva tapahtumat alkavat vuodesta 1957, jolloin eräs myrskyyn eksynyt merikapteeni huomaa jonkin hohtavan ilmiön horisontissa. Kapteeni lähtee kohti majakaksi luulemaansa valoa, mutta törmääkin rautaiseen jättiläiseen. Myöhemmin Rockwellissä (kaupunki Mainessa) yhdeksänvuotias Hogarth-poika kuulee kapteenin kertovan näkemästään avaruusoliosta, mutta kukaan ei usko häntä. Illalla Hogarth kuulee ulkoa ääniä ja huomaa tv-antennin kadonneen ja aidassa reiän.


title: Rautajätti

text:
Hogarth lähtee seuraamaan metsään vieviä jälkiä ja päätyy sähkölaitokselle, missä hän huomaa valtavan robotin syömässä tornia. Robotin ottaessa kiinni anturoista, se juuttuu sähkövirtaan, jolloin Hogarth pelastaa robotin sulkemalla sähkövirran pääkytkimestä. Hetken tajuttomana ollut robotti herää ja nousee seisomaan, jolloin Hogarth juoksee pakoon.
Hogarthin mielenkiinto robottia kohtaan kasvaa, ja hän lähtee metsään mukanaan rautaa ja kamera. Kun Hogarth viimein löytää jätin, hän huomaa ettei se aiokaan satuttaa häntä.


title: Rautajätti

text:
Myös muut kaupunkilaiset ovat huomanneet jätin tekemät tuhot ja sana rautahirviöstä kulkeutuu kaikkien korviin. Asiaa tutkimaan on määrätty B.U.P.:ta (selittämättömien ilmiöiden osasto) edustava Kent Mansley, joka pian huomaa Hogarthin tietävän jätistä ja alkaa vainota häntä. Hogarth kieltäytyy puhumasta asiasta ja piilottaa jätin romuttamolle. Pian Hogarth ystävystyy myös romuttamon isännän, Deanin, kanssa. Manstley löytää Hogarthin kamerasta kuvan jätistä ja hälyttää armeijan. Kun armeija saapuu paikalle, Dean naamioi jätin taideteokseksi ja armeija lähtee pois.
Myöhemmin Hogarthin leikkiessä jätti reagoi pojan leluaseeseen ampumalla lasersäteitä. Dean luulee jätin tulleen hulluksi ja häätää tämän tiehensä.


title: Rautajätti

text: Rautajätti lähtee yksin kaupunkiin ja pelastaa katolta pudonneet pikkupojat. Heti sen jälkeen armeija saapuu paikalle ja alkaa ampua jättiä, jolloin se reagoi aseisiin muuttumalla sotakoneeksi joka puolustautuu tuhoisasti. Jätti on juuri aikeissa ampua Hogarthin, jolloin poika muistuttaa että ase tappaa ja tappaminen on väärin. Jätti lopettaa tuhoamisen ja armeija laskee aseensa, mutta Mansley ei tahdo luovuttaa vaan käskee laukaista ydinpommin joka tulee tuhoamaan jätin ja koko kaupungin. Pelastaakseen kansan jätti nousee lentoon ja törmää ydinpommiin, joka räjähtää ilmassa tuhoten jätin kappaleiksi ympäri maapalloa.


title: Rautajätti

text: Dean rakennuttaa kaupungille patsaan jätin muistolle ja armeija lähettää Hogarthille patsaan, jossa oleva ruuvi on ainut osa jättiä, minkä he löysivät. Yöllä ruuvi alkaa kuitenkin liikkua itsestään ja Hogarth avaa ikkunan, jolloin ruuvi suuntaa muiden jätin osien tavoin kohti jäätikköä, jossa jätin pää aktivoituu ja alkaa koota itseään yhteen.


title: Scott Fahlman

text: Scott Fahlman (s. 21. maaliskuuta 1948 Medina, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tietokoneasiantuntija ja tutkija. Hänet tunnetaan ohjelmointitaidoistaan, ja häntä pidetään hymiöiden keksijänä. Hän työskentelee Carnegie Mellon -yliopistossa. Hän opiskeli Massachusetts Institute of Technologyssa ja valmistui sieltä Ph.D:ksi 1977.


title: Scott Fahlman

text: Scott Fahlman käytti hymiöitä ensimmäisen kerran sähköpostiviestissä 19.9.1982. Seuraavassa kyseinen viesti:


title: Rixensart

text: Rixensart () on kunta Belgiassa, Vallonian Brabantin provinssissa. Pinta-alaa Rixensartilla on 17,54 neliökilometriä. 1. tammikuuta 2007 kunnassa oli 21 426 asukasta ja asukastiheys oli 1 221 as./km². Kunnan pormestarina toimii Jean Vanderbecken.


title: Rixensart

text: Nykyään Rixensartiin kuuluvat Genval ja Rosières olivat vuoteen 1977 saakka erillisiä kuntia.


title: Rixensart

text:
Kunnassa on kaksi rautatieasemaa (Rixensartissa ja Genvalissä). Ne yhdistävät Rixensartin Brysseliin pohjoisessa ja Louvain-la-Neuveen etelässä.
Rixensartin ystävyyskunnat ovat Le Touquet ja Rosières Ranskassa, Wintenberg Saksassa, Birstal Britanniassa, Ollon Sveitsissä ja Poperinge Belgiassa.


title: Tom Chaplin

text: Thomas Oliver ”Tom” Chaplin (s. 8. maaliskuuta 1979 Hastings, Englanti) on brittiyhtye Keanen laulaja.


title: Tom Chaplin

text: Chaplin aloitti taidehistorian opinnot Edinburghin yliopistossa, mutta keskeytti ne muusikonuran vuoksi. Hänen alkoholin- ja huumeidenkäyttönsä riistäytyi käsistä ja hän meni katkaisuhoitoon. Parannuttuaan hän on kertonut hairahduksen johtuneen siitä, että hän odotti julkisuudelta enemmän.


Moskovan fysiikan ja teknologian instituutti (, lyhenne MFTI (GU), kansainvälisesti MIPT (SU), puhekielessä Fizteh) on Venäjän johtavia teknillisiä korkeakouluja. Se on valtionyliopisto jossa opiskelee noin 5000 opiskelijaa. Se sijaitsee Dolgoprudnyin ja Žukovskin kaupungeissa Moskovan liepeillä. Rehtori on Nikolai Kudrjavtsev (2009).


title: Moskovan fysiikan ja teknologian instituutti

text: Instituutin perusti Neuvostoliiton tiedeakatemia Pjotr Kapitsan aloitteesta helmikuussa 1946. Se aloitti toimintansa 25. marraskuuta 1946 Moskovan valtionyliopiston tiedekuntana ja itsenäistyi kokonaan vuonna 1951. Siitä pyrittiin jo alun perin tekemään huippuyliopisto. Sen opinto-ohjelmaa alettiin myöhemmin kutsua "Fizteh-systeemiksi".


text: Nykyisin MFTI jakautuu yhteentoista osastoon (tiedekuntaan, "fakultet"), joissa kussakin aloittaa opintonsa noin sata uutta opiskelijaa vuosittain.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Le Mansin suuronnettomuus tapahtui 11. kesäkuuta 1955 Le Mansin 24 tunnin ajossa (myös: "Grand Prix d`Endurance" ransk. l. Kestävyysajon GP), kun Pierre Levegh törmäsi Lance Mackliniin, ajoi ulos, ja hänen kilpurinsa osia sinkoutui katsomon väenpaljouteen. Leveghin lisäksi 83 katsojaa sai surmansa, ja 120 loukkaantui. Kyseessä on moottoriurheilun historian pahin onnettomuus.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Putkiristikkorunkoiseen W196-monopostoon pohjautunut, moottoriltaan 2 983 cm³-iskutilavuuteen laajennettu 300 SLR (myös: W196S) oli Le Mans-kilpailua varten varustettu jo vuonna 1952 Dunlopin levyjarrut saaneiden Jaguar C- ja sittemmin D-tyyppien etua kompensoivalla, kahden hydraulisen työsylinterin avulla esiin/alas kääntyvällä aerodynaamisella jarrulla. Sitä käytettiin lähinnä radan pitkän ja vauhdikkaan Mulsanne-suoran (myös Hunaudières-suora ransk. "Ligne Droite des Hunaudières") päässä suunnitelmallisissa jarrutuksissa (vipu kojetaulussa, viite 1), ja kauhamainen, takaa saranoitu ilmajarru laskeutui automaattisesti kakkosvaihde (Mulsanne-mutkassa käytettävä vaihde) kytkettäessä. Tätä ilmajarrua Levegh ei ehtisi käyttää äkillisessä kilpailutilanteessa. Erikoisesti 300 SLR-kilpurin jarrurummut oli myös varustettu äkkiseltään järjen vastaiselta tuntuvalla öljyruiskutuksella (neljä erillistä pyöräkohtaista nappia kojelaudassa): järjestelmän logiikka juontui vaarasta, että kovalla rasituksella olevat jarrukengät saattaisivat kuumuuden vuoksi hirttää, eli aiheuttaa lukkiutumisvaaraa. Mercedes-Benz havaitsi, että öljytty kitkapinta tasoittuisi kuluessaan nopeasti taas pitäväksi, ja että yhden jarrurummun hetkellinen tehon heikennys, kilpurin puoltaminen jarrutuksessa mikä ei rumpujarrullisessa ajoneuvossa ollut tavatonta, oli parempi vaihtoehto kuin pyörän lukkiutuminen - eli mahdollinen hallinnan menetys, tai ainakin renkaan tärveltyminen vaihtokuntoon lukkojarrutuksen takia (viite 1).


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Mercedes-Benz 300 SLR:n moottoriteho oli 266 hevosvoimaa, kun Jaguar D-Typen 3,4-litrainen (1954-1956) XK-moottori oli kestävyyden varmistamiseksi kuristettu mahdolliseksi mainitun 400 sijaan 275 hevosvoimaan (viite 1). C-Typeen verrattuna D-Typessä ohjaamon alue ("tub" engl. amme) oli toteutettu ilmailualan kaltaisena kevyenä ja lujana monokokkina. Vuoden 1955 Malcolm Sayerin uudistama pitkänokkainen kori (+7,5 tuumaa) oli aerodynaamisesti edeltävää vuotta onnistuneempi: sen vakauttava evä oli yhdistetty kuljettajan päätukeen, mikä virtaviivaisemman muodon lisäksi toi pienen säästön painossa, ja yhdessä pohjan tasoittamisen kanssa uusi versio saavutti 300 SLR:iin verrattuna 11,2 km/t korkeamman (281,9 km/t) nopeuden Mulsanne-suoralla - joskin Ferrarin "121 Le Mans" oli mitatussa suoranopeudessa vielä 9,7 km/t D-Typejä nopeampi. XK-moottoria oli kaudelle 1955 madallettu kallistamalla sitä 8,5 tuumaa pystyasennosta (tämä salli pidemmät imutorvet kaasuttimiin) ja muuttamalla voitelu kuivasumppujärjestelmäksi: litteämpi keula pienensi D-Tyypin otsapintaa. Moottorin venttiilien kokoa oli suurennettu, ja palotilat olivat tämän vuoksi epäsymmetriset. Muutosten ansiosta D-Type ja 300 SLR olivat hyvin tasaväkisiä, ja edellä vahvoja 4,4-litraisia, 6-sylinterisiä 121 LM-Ferrareja, kun aiemmin keväällä Mille Miglia-kilpailun voittaneiden Mercedes-Benz 300 SLR:ien oli ennalta odotettu olevan ylivoimaisia. Hawthorn ajaisi vuoden 1955 kilpailun aikana uuden Le Mans-kierrosennätyksen. Kilpailuasetelma herätti laajaa kiinnostusta, ja houkutteli paikalle ennätyssuuren katsojamäärän.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Leveghin (oikea nimi: Pierre Eugène Alfred Bouillin) 300 SLR oli kokenut ensimmäisen pienen kolhun ensimmäisissä harjoitusajoissa, kun monen varikko-maalisuoralla (loiva mutka) jo sattuneen hurjan liki piti-tilanteen päälle tiimipäällikkö Neubauer lähetti Sir Stirling Mossin matkaan Leveghin autolla heikon näkyvyyden takia samalla hetkellä, kun eräs Aston Martin DB3S-kilpureista oli tulossa varikolle. Mossin terävä kiihdytys ei voinut estää lievää yhteentörmäystä, mikä aiheutti SLR:n perään pieniä lommoja. Jean Behra sekä kaksi lehtimiestä sen sijaan olivat vähemmän onnekkaita, sillä DB3S-kilpuri lähti törmäyksen jälkeen kuljettajansa hallinnasta, suistui radan yhteydessä ilman suojaavaa muuria sijainneelle varikkoalueelle, ja luisui heidän päälleen. Gordini-tähti Behra ei turmassa saamiensa vammojensa vuoksi voinut osallistua pääkilpailuun. Levegh oli turman vuoksi huolissaan varikkoalueen turvattomuudesta.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Onnettomuuteen johtanut tapahtumasarja sai alkunsa Jaguarin ajanoton mukaan kello 18.27,40 ja ranskalaislähteissä 18.28, kierroksen 35 ollessa juuri täyttymässä, eli noin kaksi ja puoli tuntia startin jälkeen. Kilpailua johtava Mike Hawthorn jarrutti radan oikeassa laidassa viime tingassa voimakkaasti siirtyäkseen varikolle ensimmäistä välitankkaustaan varten. Hänen perässään, myöskin aivan radan oikeassa laidassa nopeasti lähestyille Mercedes-Benzeille tilaa suodakseen ajanut, jo neljä kierrosta johtokaksikolle jäänyt Macklin yllättyi hidastavasta Hawthornista. Lisäseikkana hetkeä aiemmin Hawthornin ohittamaksi tulleen Lance Macklinin Austin-Healey 100S:sä oli vähemmän tehokkaat rumpujarrut kuin Hawthornin Jaguarissa, jossa oli levyjarrut (lähteiden vähemmistö tosin esittää, että Macklinin STC-kilpaversiossa olisi myös ollut samankaltaiset levyjarrut kuin XK-D:ssä). Peräänajon uhatessa Macklin väisti oikealle tai joutui jarrutuksen aikana radan oikean reunan yli (videosta havaittu pölypilvi), joutui sitten joko luistoon taikka ohjasi peräänajon välttääkseen rajusti vasemmalle. Liikkeellä Macklin välitti täpärästi Hawthornin hidastavan Jaguarin, mutta se vei hänet suoraan arvioitua 200-240 km/t vauhtia lähestyvän Leveghin ajolinjalle: tämä ei kyennyt väistämään, vaikka Macklin oli juuri ehtinyt aloittaa jyrkän vastaohjauksen pois Leveghin tieltä. Osasyynä Levegh oli kenties seurannut hänen takanaan kovaa lähestyvää tiimikaveri Fangiota, joka ohittaisi hänet kohta kierroksella, ja jota ei sopisi estellä. Myös Pierre Leveghin Mercedes-Benzissä oli edellä kuvatusti rumpujarrut, joskaan seikalla ei äkkiarvaamatta syntyneessä tilanteessa liene ollut merkitystä.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Ranskalaistähti osui täydessä kilpavauhdissa Austin-Healeyn luiskaperän vasempaan takakulmaan, mikä oli normaaliakin matalammalla Austin-Healeyn kallistuessa Macklinin jo aloittaman vastaohjauksen takia (ks. videokooste), eli muodosti törmäystilanteessa kohtalokkaan rampin. 300 SLR sai ilmaa keulansa alle, muuttui ohjauskyvyttömäksi, ja lensi radan reunalla katsojia suojanneeseen 1,2 metrin maavalliin, sitten betoni-esteeseen mikä lennätti sen kieppuen ilmaan, romun pudotessa takaisin maavallin päälle. Törmäysalueella syttyi raju tulipalo auton polttoainesäiliön revettyä: räjähdysmäinen, tuntuvan paineaallon synnyttänyt palo ruokki sitkeitä huhuja, että Mercedes-Benz olisi käyttänyt kiellettyjä polttoaineen lisiä. Törmäyksessä auton keulaosa repeytyi irti kun sen putkiristikkorunko murtui: konepelti, raskas etuakselisto, suuri 8-sylinterinen moottori ja jopa ilmajarrun kauha irtosivat. Liikevoima sinkosi ne tungokseen asti täydelle katsoja-alueella, jossa osa kilpailua seuranneista seisoi tilapäisillä telineillä, sekä pääkatsomoon. Osat aiheuttivat hirvittävää tuhoa tiiviiksi pakkautuneessa väenpaljoudessa. 83 katsojan arvioidaan kuolleen (konsensus), joskaan virallista uhrilukua ei koskaan julkaistu. Uhriluvun on lähteistä riippuen mainittu olleen 78-130 henkeä (korkein luku on Aston Martinin tiimipäällikkönä kilpailussa toimineen John Wyerin arvio), ja ainakin 120 ellei jopa 160 katsojaa loukkaantui. Levegh lensi törmäyksessä ulos autostaan, sillä turvavöiden käyttöä pidettiin tuolloin vielä vaarallisena, ja hänen kallonsa murskaantui maahantulossa aiheuttaen välittömän kuoleman - näin siitä huolimatta, että hän oli hankkinut varta vasten uransa huippukilpailuun USAF-tyylisen erikoiskypärän. Leveghin 300 SLR:n magnesiumia sisältänyt Elektron-kori paloi sammutusyrityksiä uhmaten (hylkyyn erheellisesti ruiskutettu sammutusvesi vain kiihdytti paloa, ja aiheutti valkoliekillä palavan magnesiumin räiskeitä) lähes tunnin ajan, kunnes kaikki palava materiaali oli kulutettu. Tulipalo vaikeutti osaltaan onnettomuusalueen uhrien ja loukkaantuneiden pelastusyrityksiä. Leveghin ruumis jäi piinaavasti hänen kilpailua varikolta seuranneen vaimonsa Denise Bouillinin näköpiiriin minuuttien ajaksi, ennen kuin rohkea pelastusväki sai tulipalon roihua uhmaten vedettyä ruumiin loitommas, ja peitettyä sen (jäljemmästä on myös eriävä kertomus). John Fitch, johon hänen kuljettajaparinsa ja tämän vaimo olivat kilpailun alla ehtineet ystävystyä, yritti parhaiden kykyjensä mukaan lohduttaa jäljempää kauheassa tilanteessa. Tragedian seurauksena Fitchistä, taitavasta kilpa-ajajasta ja nerokkaasta insinööristä, tuli eräs aikakauden merkittävimmistä turvallisemman moottoriurheilun esitaistelijoista.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Moninkertainen F1-maailmanmestari Juan Manuel Fangio oli saavuttamassa Leveghiä nopeasti juuri ennen onnettomuutta, mutta onnistui täpärästi ja onnekkaastikin väistämään sekä hänelle varoitusmerkin ennen törmäystään antaneen Leveghin (kiitollinen Fangio kertoi Leveghin näin toimiessaan pelastaneen hänen henkensä), vaurioituneella autollaan hallitsemattomasti radalla luisuvan Macklinin, että varikkoalueella köröttelevän Hawthornin autot. Macklinin romuttunut Austin-Healey (auto on kunnostettuna yhä olemassa) luisui törmäyksen jälkeen radan suuntaisesti, muutti sitten Fangion sujahdettua ohi suuntaa oikealle kohti varikkoaluetta jossa se osui kolmeen henkilöön (mm. lehtimies ja santarmi), ja Austin-Healeyn kimmotessa varikkomuurista takaisin radan yli se surmasi holtittoman luisunsa päätteeksi erään katsojan radan vasemmassa laidassa. Macklin selvisi onnettomuudesta kuin ihmeen kaupalla ilman vakavia fyysisiä vammoja, pystyi nousemaan autonromustaan omin voimin, mutta lopetti pian moottoriurheilu-uransa. ARTE-dokumentin mukaan koko tapahtumasarja vei noin neljä sekuntia ajan ja vajaan 200 metrin matkan.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Onnettomuus on yli 60 vuotta tapahtumien jälkeen yhä kansallismielen värittämien spekulaatioiden kohteena: esimerkiksi kuvamateriaali osoittaisi Leveghille jääneen väistötilaa Macklinin ja radan reunaesteiden väliin (radan kokonaisleveys onnettomuuspaikalla oli tosin vain 9 metriä). On myös esitetty, että ranskalaisen Le Mans-konkari Leveghin valinta Monacon GP:n 1955 harjoituksissa vakavasti loukkaantuneen Hans Herrmannin tuuraajaksi saksalaistalliin olisi ollut poliittisesti motivoitu maailmansotien aiheuttaman maiden välisten antipatioiden lievittämiseksi. Levegh (kansan suussa "L`évêque" ransk. piispa) oli noussut kansallissankariksi vuoden 1952 Le Mans-kilpailussa Talbot-Lago T26 Grand Sport Spyder-autollaan ajettuaan ilman kuljettajan vaihtoa, kunnes auton moottori rikkoutui kilpailun johtoasemassa noin tunti ennen maaliintuloa sen karattua ylikierroksille, kun yliväsynyt Levegh oli vaihdetta alas vaihtaessaan kytkenyt liian pienen vaihteen (tämä nosti Mercedes-Benz 300 SL W194 "Lokinsiipi"-autot 1. ja 2. sijalle), mutta hän ei ollut ammattimainen kilpakuljettaja, vaan leipätyönään pariisilainen jalokivikauppias: huippuluokan kilpa-auto oli sillä ainakin kilpailun alkuvaiheessa vielä niukasti ajokokemusta kartuttanutta kuljettajaansa nopeampi. Tosiasiassa Levegh ei ollut ajanut olennaisesti hitaammin kuin eeppistä kaksintaistelua Hawthornin kanssa autojen ja kuljettajien kykyjen äärirajoilla käyvä Fangio, ja hän kilpaili eri taktiikalla: Autokunnan Levegh/Fitch oli tarkoitus säästellä voimiansa iskeäkseen vasta kilpailun toisella puoliskolla, kun joukko olisi harventunut. Yleisimmin Leveghin katsotaan kuitenkin joutuneen mahdottoman tilanteen eteen, eli ettei törmäys Macklinin kilpuriin ollut mitenkään vältettävissä.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Saksalaisen käsityksen mukaan pääaiheuttaja oli Hawthorn: varikkokäyntiin kehottavat viestit vaikuttivat jääneen Hawthornilta huomaamatta ajoissa, minkä vuoksi hän ohitti Macklinin tarpeettomasti, ja joutui heti sen perään jarruttamaan poikkeuksellisen voimakkaasti tehdäkseen stoppinsa. Hän pysähtyi vasta 80 metriä oman varikkopilttuunsa jälkeen, Cunningham-boksien edessä, ja joutui virheensä vuoksi jatkamaan ajoa vielä kierroksen ennen tuloa tankkaus- ja kuljettajanvaihtostopilleen. Alfred Neubauerin kilpailusta pitämien muistiinpanojen, ja myös ranskalaisten aikalaisten kertomusten (viite 16) mukaan Hawthorn sai heti tapahtuman jälkeen hermoromahduksen ja itkukohtauksen aiheuttamakseen luulemastaan onnettomuudesta, eikä ilman tiimipäällikkö Lofty Englandin pakottamista olisi halunnut enää palata radalle. Hän meni myöhemmin myös Austin-Healeyn varikkopilttuuseen pyytämään kyynelissään anteeksi maanmieheltään Macklinilta, joka ei kiivaan ja tunteikkaan sananvaihdon jälkeen suonut Hawthornille anteeksiantoa (ZDF History, 31.17-31.35). Kansallismielinen Hawthorn, joka oli kilpailua varten koristellut kilpurinsa RAF-rondellilla maailmansodan kauhujen ollessa vielä eri kansallisuuksien tuoreessa muistissa, kielsi myöhemmin kaiken syyllisyytensä, ja brittilähteet (pois lukien mm. Sir Stirling Moss) ovat hänen kanssaan laajalti yksimielisiä.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Moitteitta ei selvinnyt liioin britti Lance Macklin, joka äkillisen väistöliikkeensä vuoksi ajautui Leveghin eteen: Hawthorn vieritti muistelmakirjassaan syyllisyyden onnettomuudesta Macklinin harteille, jonka hän epäili seuranneen kriittisellä hetkellä takaa tulevia (tilannetta pohdittaessa täydellä kilpavauhdilla hänet ohittanut Hawthorn ei tosin antanut viitteitä aikovansa pysähtyä varikolle, eikä Macklin voinut tietää hänen taktiikastaan tai Jaguar-tiimin varikkomerkkeistä, joten saavuttava kärki oli hänelle luonnollisin päähuomion kohde), ja siksi myöhästyneen jarrutuksensa aloittamisesta. Myöskään peräänajo ei ollut optio, sillä jarrutuksessa niin Macklinin kuin Hawthornin autojen perät olisivat painonsiirron takia keventyneinä olleet alttiita kääntymään törmäyksestä rajuun luistoon: hallinnasta lähteneet autot olisivat potentiaalisesti tukkineet varikkosuoran juuri pääjoukon saapuessa kovalla vauhdilla kohdalle, ja aiheuttaneet suurten nopeuserojen vuoksi pahan massakolarin. Macklinin vastavetona nostama kunnianloukkaussyyte raukesi vuonna 1959, kun terminaalisesta munuaisten vajaatoiminnasta kärsivä Hawthorn oli menehtynyt suistuttuaan viritetyllä Jaguar-sedanillaan A3-maantieltä lähellä Guildfordia. On esitetty, että syvää saksalaisvihaa hautonut brittitähti kilpaili ennen ulosajoansa hyvän ystävänsä, F1-tiimipäällikkö ja "Johnny Walker"-tislaamon perillisen, Rob Walkerin kanssa tämän hankittua Mercedes-Benz 300 SL-urheiluauton - Walker kiisti tutkimuksissa toki kilpailutilanteen - ja että laukaisevana tekijänä oli Hawthornin Jaguariin hiljattain asennettujen, uudentyyppisten "Dunlop Duraband"-vyörenkaiden aiempia ristikudosrenkaita äkäisempi ääritilannekäytös sateisella tiellä.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Tutkintakomission virallisessa lausunnossa silmänräpäyksessä kehittynyt tilanne todettiin kuitenkin kilpaonnettomuudeksi. Komission lausunnon mukaan onnettomuuden hirvittävä uhriluku johtui riittämättömistä turvajärjestelyistä, joskin eri lähteet kertovat radan paitsi täyttäneen myös jopa ylittäneen silloin voimassa olleet turvamääräykset. Kilpa-autojen nopeudet olivat Le Mans-kilpailun yli 30 vuoden aikavälillä nousseet jopa kolminkertaisiksi, mutta rata ei ollut olennaisesti muuttunut. Vuoden 1955 23:nnen Le Mans-kilpailun johtajana toimi yhä eräs Le Mans-kilpailun isistä vuodelta 1923, 81-vuotias insinööri, kilpa-ajaja ja lehtikustajtaja Charles Ernest Faroux (1872-1957), joka oli harjoitusajojen jälkeen tyrmännyt mm. Neubauerin esittämät, turvallisuutta parantavat ehdotukset tarpeettomina (viite 4). Hän jatkaisi samassa virassa vielä vuoden 1956 Le Mans-kilpailussa, joka järjestettiin merkittävästi muutetulla radalla, mutta menehtyisi korkeassa iässä helmikuussa 1957.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Itsekin Aston Martin DB3S-kilpurilla vuoden 1955 Le Mans-kilpailuun osallistuneen Paul Frèren analyysi onnettomuudesta löytyy "Aiheesta muualla"-osiossa mainitulta laajalta Hawthorne-sivustolta (kuvasarja onnettomuudesta-kohdan alla) Le Mans-onnettomuuden osasta 2, mutta sen lukeminen edellyttää käyttäjän rekisteröitymistä.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Kisaa jatkettiin onnettomuudesta huolimatta. Viralliseksi syyksi jatkamiselle kerrottiin, että useiden lähteiden arvioima jopa 300 000 katsojan ennätyksellisen suuri väkijoukko - mukaan lukien suurta kaksintaistelua Jaguarin ja Mercedeksen välillä varten Le Mansiin saapunut, aiempia kilpailuja suurempi brittikatsojien joukko (viite 16) - olisi mahdollisesti paniikinomaisesti radalta pois pyrkiessään tukkinut radan lähitienoon tiet ambulansseilta ja siten estänyt pelastustoimet. Rata ei myöskään ollut onnettomuuden vuoksi tullut ajokelvottomaksi, mikä olisi kilpailun sääntöjen mukaan ollut edellytys sen keskeyttämiselle: sääntöjen vastainen keskeyttäminen olisi mahdollisesti johtanut järjestäjiin kohdistuneisiin suuriin vahingonkorvausvaatimuksiin. Hawthorn-elämänkerran kirjoittaja Shepherd tosin esittää, että kilpailutoimitsija olisi pian onnettomuuden jälkeen kiertänyt tiedustelemassa ainakin Jaguar-tiimiltä mahdollista halua keskeyttää kilpailu. Päätös herätti runsaasti kritiikkiä niin heti turman tapahduttua kuin etenkin suuronnettomuutta seuranneina aikoina, joskin brittiläinen MOTOR-lehti 13/1955-julkaisussaan muistuttaa myös Farnborough’n ilmailunäyttelyn 6.9.1952 jatkuneen, vaikka D.H. 110-yliäänikoneen siipien rikkoutumisesta aiheutunut maahansyöksy oli vaatinut 29 kuolonuhria ja 60 loukkaantunutta. Ymmärrettävänä seurauksena suurkatastrofi keskeytti Le Mans-kilpailun tiedotustoiminnan, mahdollisesti yleisön pakokauhun välttämiseksi, ja myös kilpailutilanteen seurannassa oli tilapäisiä häiriöitä. Radio Luxemburg uutisoi ensimmäisenä suuronnettomuudesta tapahtumapäivän iltana klo 19.15, ja muut kanavat Euroopassa seurasivat perästä 19.30 lähtien, mutta esimerkiksi Ranskan valtiollinen RTF pysyi tapahtuneesta pitkään vaiti (viite 16). Sunnuntain valjetessa lehdistön erikoispainokset kertoivat ensi tietoja suuronnettomuudesta. Le Mans-kilpailun loppu käytiin ankeassa sadesäässä, ja kärkitiimeistä enää Jaguar ja Aston Martin olivat mukana - Mercedes-Benz oli vetäytynyt, ja kaikki Ferrarit olivat keskeyttäneet. Jo kilpailusunnuntaina vietettiin myös ensimmäiset kirkolliset surumessut uhrien ja Leveghin muistoksi.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Jäljelle jääneet Mercedes-Benz-tehdastiimin kilpa-autot, joiden kuljettajina olivat ennakkoon suuria odotuksia herättänyt legendapari Juan Manuel Fangio/Stirling Moss sekä Karl Kling/André Simon, vetäytyivät kilpailusta hieman ennen kello 2 yöllä (1.40-1.45 riippuen lähteestä) yhden kierroksen johtoasemassa kunnioittaakseen uhreja: tämä päätös oli kypsynyt Stuttgartissa johtokunnan hätäkokouksessa turman hirvittävän uhriluvun alkaessa valjeta. Aloitteen oli tehnyt Leveghin kilpailupari, amerikkalaiskuljettaja John Fitch (, viite 12), tallipäällikkö Alfred Neubauerin ja Stuttgartin päämajan päätyessä samalle kannalle (viite 4). Mercedes-Benz yritti myös saada Jaguar-tiimipäällikkö Frank Raymond Wilton “Lofty” Englandin vetämään tiiminsä pois, sillä se pelkäsi yksin vetäytyessään tunnustavansa syyllisyyden tapahtuneeseen (viite 4), mutta Jaguar-päällikkö ei voinut ymmärtää kilpailua selvästi johtavan saksalaistiimin päätöstä, eikä hänellä ollut aikomustakaan tehdä samoin. Jaguar jatkoi siksi kilpailua ja voitti sen, ajajinaan viimeisen ajovuoron saanut Mike Hawthorn ja Ivor Bueb. Voitto oli laiha lohtu Jaguar-johtaja Sir William Lyonsille, jonka poika John Michael Lyons oli menehtynyt tapaturmaisesti samaisen Le Mans-kilpailumatkan aikana. Kokonaiskilpailun toiseksi sijoittui Aston Martin DB3S-autolla kilpaillut pari Peter Collins/Paul Frère, ja kolmanneksi yksityinen Jaguar D-Type kuljettajaparinaan Jacques Swaters/Johnny Claes ("Écurie Francorchamps"-tiimi). Porsche otti 1 500-kuutioisilla 550/4 RS Spyder-mallisilla kilpureillaan sijat 4. (Richard von Frankenberg/Helmut Polensky), 5. (Wolfgang Seidel/Olivier Gendebien ("Écurie Belge"-tiimi)) sekä 6. (Helmut Glöckler/Jaroslav Juhan), iskutilavuusluokkansa kolmoisvoiton, sekä saavutti korkeimman suorituskyky-indeksin. Voittajapari joi perinteiset shampanjat ja juhli hillitysti, sillä osallistujamaiden liput jätettiin puolitankoon eikä voittajamaan kansallishymniä soitettu (viite 16), mutta se sai silti Ranskan lehdistön ja yleisön vihat päällensä voittajien kehdattua iloita voitostaan palkinnonjakotilaisuudessa. Mercedes-Benz menestyi kauden 1955 Le Mans-tragediaa edeltäneissä ja sen jälkeisissa kilpailuissa riittävän hyvin - muun muassa kaksoisvoitto Targa Floriossa - varmistaakseen Juan Manuel Fangiolle tuon surullisen vuoden niin urheiluautojen kuin Formula 1-luokan mestaruustittelit. Argentiinalaistähti ei vuoden 1955 katastrofin jälkeen enää halunnut kilpailla Le Mans-ajoissa.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Onnettomuus aiheutti paljon keskustelua moottoriurheilun turvatoimista, sillä urheilutapahtuman hirvittävä uhriluku oli vaikea hyväksyä. Kiivaimmissa puheenvuoroissa moottoriurheilu haluttiin kieltää kokonaan, tai sille povattiin loppua. Ranskan sisäministeriö esti ensi toiminaan moottoriurheilutapahtumien järjestämisen kokonaan: muun muassa vuoden 1955 Ranskan GP sekä 12 tunnin kilpailu Reimsissä jätettiin ajamatta, ja muitakin katuradalla ajettuja kilpailuja peruttiin - monet lopullisesti. Kilpailun järjestäjät muokkasivat oma-aloitteisesti Le Mans-rataa marraskuun 1955 - kesäkuun 1956 välisenä aikana merkittävästi: rataa levennettiin muun muassa pääsuoralla, pääkatsomoa muutettiin mittavasti ja varikkoalue uudistettiin, sen jälkeistä haastavaa Dunlop-mutkaa loivennettiin, ja monet näkyvyyttä tai ajoneuvon hallintaa vaikeuttaneet nyppylät (mm. "Maison Blanche"-ratakohdassa, ks. Hawthornen videoitu ratakierros 1956 ja muutosten selostus) tasoitettiin. Radan yhteyteen rakennettiin sairaalarakennus leikkaussaleineen, ja sairaankuljetusautojen määrä moninkertaistettiin kuudesta kolmeenkymmeneenviiteen. Mittavien ja kalliiden muutosten vuoksi vuoden 1956 kilpailu pystyttiin järjestämään vasta heinäkuussa 1956, kun se oli tavallisesti järjestetty kesäkuussa.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Sveitsi kielsi moottoriurheilun ratakilpailut aluksi kokonaan. Kielto on muutamin poikkeuksin (mm. sähköautojen ratakilpailut on sallittu 1.4.2016 lähtien) edelleen voimassa, sillä sen purkamisehdotus vuonna 2009 ei saanut kansalaisten enemmistön kannatusta. Koska tietyt Sveitsissä asuvat moottoriurheilijat eivät näin ollen voi edelleenkään harjoittaa ammattiaan kotimaassaan, heidän ammattituloilleen muista maista suodaan edullisempi verokohtelu: tämä on saanut monen mm. Formula 1-kuljettajan valitsemaan maan asuinpaikakseen. Kilpailukieltoja julistettiin myös ainakin Saksan Liittotasavallassa ja Espanjassa. Meksikossa Le Mansin tragedia oli osasyynä, kun Panamericana-valtatien Meksikon osuudella järjestetty, pahamaineisen vaarallinen Carrera Panamericana-kilpailu (1950-1954) lakkautettiin. Yhdysvalloissa "American Automobile Association"-kattojärjestö lakkautti vuodesta 1904 lähtien autokilpailujen sääntelemisestä vastanneen "Contest Board":insa, mikä johti uuden "United States Automobile Club":in perustamiseen (viite 12).


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Kilparatojen turvallisuus koheni, mutta joutuisi 1970-luvulla uudelleen kriisiin, usean perinnekilpailun pois jättämiseen (mm. vanha Nürburgring, Mansaaren TT-ajot), ja nykyaikaisten huipputurvallisten moottoriratojen syntyyn. Sittemmin eri maissa on vakavien onnettomuuksien vuoksi ollut moottoriurheilu- tai lajikohtaisia kieltoja (mm. Israelissa 1990-luvulta vuoteen 2010, ja Norjassa rallien kielto 1972-1984), jotka on kuitenkin taas purettu. Onnettomuuksiin on reagoitu lukemattomia kertoja kiristämällä kilpailujen sääntöjä tai teknisiä seikkoja: esimerkki jäljemmästä on Formula 1-kilpailuissa kaudella 2018 käyttöön otettu "Halo"-järjestelmä, avo-ohjaamossa istuvan kuljettajan turvakaari, mikä oli vastaus paitsi ohjaamoon/kuljettajaan osuneiden esineiden tapauksiin kaudella 2009 (Felipe Massan vaikea vamma, Henry Surteesin kuolema), viimein myös Jules Bianchin sekä Justin Wilsonin kuolemantapauksiin vuosina 2014-2015.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Ilman valvottuja katsomoalueita järjestettyjen maantiekilpailujen kieltojen aiheellisuus selvisi viimeistään Guidizzolon tragediassa kaksi vuotta myöhemmin 12.7.1957. Vuoteen 1954 asti vain sarjavalmisteisille autoille tarkoitettu Mille Miglia-kilpailu oli avattu urheiluautoluokalle, jonka prototyyppi-kilpurit saavuttivat lähes 300 km/t huippunopeuksia. Vuoden 1957 kilpailussa viidennella sijalla ennen viimeistä osuutta ajava pari, Espanjan korkeimpaan aateliin kuuluva, upporikas ja monilahjakas nuori markiisi Alfonso de Portago ja kartturi Edmund Nelson, yrittivät Ferrari 335 S:llä raivoisasti tavoittaa tiimikavereitaan Olivier_Gendebieniä heikommalla Ferrari 250 GT:llä, sekä Wolfgang von Tripsiä ja kilpailua johtavaa Piero Taruffia 315-mallisilla Ferrareilla, kun kilpailua 335 S-mallilla johtanut Peter Collins oli Parmassa joutunut keskeyttämään tasauspyörästön rikkoon. Raivokkuuden kerrotaan juontuneen Enzo Ferrarin piikittelystä, kun vastentahtoisesti kilpailuun osallistunut de Portagon oli siihen asti esittänyt kovin säyseitä otteita, ja jäänyt isolla, tallikavereidenkin himoitsemalla V12-mallillaan (valmistusmäärä 4 kpl) Ferrarin hitaampaan 250 GT-malliin istutetun Gendebienin taakse: tilanne, minkä de Portago yritti korjata tavoittamalla edellään ajavat Ferrarit.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Portago/Nelson esittivät viimeisellä osuudella häikäisevää vauhtia. Autokunta oli osuuden viimeisellä huoltotauolla ennen maalia kieltäytynyt aikasyistä vaihdattamasta renkaita, vaikka de Portagon 335:n vasen eturipustus oli kovan yrittämisen aiheuttamassa lipsahduksessa taipunut, ja hankasi rengasta. Arviolta 240-250 km/t vauhtia pitkää suoraa nykyisen tie SP236:n osuutta Cerlongosta päin Guidizzolon kylää lähestyessään, noin 65 kilometriä ennen maalia Bresciassa, kilpuri hipaisi tien varren pylvästä, ja jo kymmenisen tuntia ratissa ollut Portago menetti autonsa hallinnan. Onnettomuustutkinta ei pystynyt selvittämään rikkoutuiko auton ennestään vaurioitunut eturipustus, tai räjähtikö autosta rengas joko loppuun kulumisen, rikki hankautumisen, tai Portagon hipaiseman tienvarsitolpan heijastinmerkin leikkaaman viillon (Ferrarin/Englebertin tulkinta) vuoksi. Tutkimuksissa kävi lisäksi ilmi, että käytetyn Englebert-rengastuksen sallittu maksiminopeus oli vain 220 km/t, kun 335-malli saavutti 280 km/t huippunopeuden: seikkaa oli yritetty korjata nostamalla rengaspaineita, mikä kuitenkin aiheutti renkaan kuumenemista ja kulumisen keskittymistä kuvion keskiosaan. Useimmat lähteet ilmoittavat ulosajon syyksi renkaan rikkoutumisen.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Auto karkasi "L`Automobile"-lehden käsityksen ja piirroksen mukaan vasemmalle, osui tien viereisen valtaojan siltarumpuun, jatkoi korkeassa kaaressa puhelinpylvään lennossa katkaisten menosuuntaan, törmäsi valtaojan takarinteeseen, mistä se sinkosi tien yli vastakkaisen puolen ojaan. Autossa olleet saivat välittömästi surmansa avomallisen kilpurin kääntyessä tieltä suistumisensa aikana selälleen, ja yhä suuren liikevoiman omannut autonromu tai siitä singonneet osat osuivat tien varressa sen molemmin puolin kilpailua seuraavaan väenpaljouteen. Autossa olleiden lisäksi yhdeksän katsojaa (ml. viisi lasta) kuoli, ja usea loukkaantui. Onnettomuudesta syntyi laaja skandaali, jota lehdistön lisäksi kiritti jopa Vatikaani. Ferraria ja rengasvalmistaja Englebertiä vastaan nostetut syytteet ja vahingonkorvausvaatimukset torjuttiin piinaavan, neljä vuotta kestäneen tutkinnan ja oikeudenkäynnin jälkeen. Enzo Ferrari vetäytyi oikeudenkäynnin päätyttyä julkisuudesta, Englebert taas ryhtyi vuonna 1958 yhteistyöhön Uniroyal-rengasvalmistajan kanssa, mikä johtaisi niiden yhdistymiseen 1966 ja vuonna 1979 päätymiseen Continental-ryhmään, jolloin perinnemerkki jäi pois käytöstä.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Tuon onnettomuuden vuoksi vuodesta 1927 lähtien (pois lukien Benito Mussolinin Bolognassa 10 katsojan kuoleman ja 26:n loukkaantumisen aiheuttaneen onnettomuuden vuoksi määräämä kilpailukielto 1939, sekä sotatauko) Bresciasta Roomaan ja takaisin yleisille teillä ja ilman katsoja-alueiden määrittelyjä ajetun Mille Miglian järjestäminen kilpailutapahtumana lakkasi, joskin se jatkoi vuosina 1958-1961 kilpailumuotoisia erikoiskokeita sisältäneenä ajona, ja on sittemmin vuodesta 1977 lähtien saavuttanut jälleen suuren suosion ennen vuotta 1957 valmistettujen autoklassikoiden muisto- ja luotettavuusajona.


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Le Mansin onnettomuuden seurauksena Mercedes-Benz vetäytyi yhtiönä moottoriurheilusta lokakuussa 1955 johtokuntansa päätöksellä, vaikka sen kilpailuosasto oli tuolloin jo valmistelemassa kalustoa kaudelle 1956, ja muun muassa suunnitellut nelivedon käyttöön ottoa. On myös esitetty (viite 4), että päätös olisi kustannussyistä tehty jo keväällä 1955, eli ettei Le Mans-tragedia ollut sen peruste. Päätös jäädä pois jäi voimaan aina vuoteen 1987 saakka, ja yhtiö tuli hopeanuolillaan AMG-Mercedes-nimellä mukaan Formula 1-sarjaan vasta kaudella 2010, eli vajaat 55 vuotta Le Mans-suuronnettomuuden jälkeen. Myös Bristol, jonka kuljettajat olivat saavuttaneet 2-litraisilla kilpa-autoillaan vuoden 1955 Le Mans-kilpailun sijat 7.-9. (kolmoisvoiton omassa luokassaan) lakkauttaisi myöhemmin samana vuonna tehdastiiminsä sen kahden kilpakuljettajan menehdyttyä erillisissä onnettomuuksissa, eli Le Mans oli viimeinen kilpailu johon valmistaja osallistui. Katuradoilla ajettavien osakilpailujen poistuminen aiheutti myös valmistajien ja valmistusmaiden välisten voimasuhteiden muutoksia: italialaisvalmistajien röykkyisiä katuja kestävien, vahvarakenteisten autojen sijaan tasaiset moottoriradat tai lentokentät painottivat osaamista autojen alustatekniikassa, millä saralla britti- ja saksalaisvalmistajat olivat aluksi etevämpiä. Jaguar D-Type voittaisi Le Mans-kilpailun myös 1956 (tehdastiimi) sekä 1957 (yksityistiimi, Jaguarin luovuttua oman kilpatallin ylläpitämisestä).


title: Le Mansin onnettomuus 1955

text: Onnettomuudesta on tehty Arte Francen ja Yle Teeman yhteistuotantona Arkistojen salat -sarjaan dokumentti "Le Mansin onnettomuus 1955", jonka Teema esitti 30. maaliskuuta 2012.


title: Craig L. Thomas

text: Craig Lyle Thomas (17. helmikuuta 1933 – 4. kesäkuuta 2007) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain senaattorina Wyomingista vuodesta 1995. Hänet valittiin myöhemmin kahdesti uudelle kaudelle, ja kesken jäänyt kolmas kausi olisi päättynyt vuonna 2013.


title: Craig L. Thomas

text: Thomas syntyi Codyssä, Wyomingissa. Hän valmistui Wyomingin yliopistosta ja palveli vuosina 1955–1959 Yhdysvaltain merijalkaväessä saavuttaen kapteenin arvon. Hänellä oli erityisopettajavaimo Susan Thomas ja tämän kanssa neljä lasta.


title: Craig L. Thomas

text: Thomas istui ennen senaattoriuraansa Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuodesta 1989. Hän sairastui vuonna 2006 leukemiaan ja kuoli sen komplikaatioihin kesken kemoterapian Bethesdassa, Marylandissa.


title: Craig Thomas

text: Craig Thomas voi tarkoittaa seuraavia:


title: Viorica Viscopoleanu

text: Viorica Viscopoleanu (o.s. Belmega, s. 8. elokuuta 1939) on entinen romanialainen yleisurheilija, jonka päälajina oli pituushyppy.


title: Viorica Viscopoleanu

text: Viscopoleanu osallistui olympialaisten pituushyppykilpailuun kolmasti. Tokiossa 1964 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 635 cm. Méxicossa 1968 hän voitti olympiakultaa uudella maailmanennätystuloksella 682 cm. Münchenissä 1972 hän hyppäsi tuloksen 648 cm ja sijoittui seitsemänneksi.


title: Viorica Viscopoleanu

text: Vuonna 1969 Viscopoleanu saavutti Ateenan EM-kilpailuissa hopeaa tuloksella 645 cm häviten Puolan Miroslawa Sarnalle neljä senttiä. Sisäratojen EM-kisoissa 1970 Wienissä hän voitti kultamitalin tasaisessa kisassa, jossa neljän ensimmäisen tulokset olivat yhden sentin välein. Sisäratojen EM-pronssia hän sai vuosina 1967, 1968 ja 1971.


title: Japanintulilisko

text: Japanintulilisko ("Cynops pyrrhogaster") on Japanin alueilla elävä pienikokoinen salamanterilaji.


title: Japanintulilisko

text: Japanintuliliskon selkäpuoli on tumman ruskea. Sen vatsapuoli on punertava tai kellertävä ja siinä on mustaa kuviointia, usein pieniä mustia pisteitä. Lisääntymisaikaan koiraille ilmestyy häntään ja satunnaisesti myös vartalon etuosaan harmaata tai sinertävää väriä. Häntä muuttuu myös korkeammaksi ja hännän päästä tulee ohut ja lankamainen rihma. Japanintuliliskolla on suuret, ulkonevat ja melko litteät korvallisrauhaset. Japanintulilisko on kokonaispituudeltaan 9-13cm. Sen selässä kulkevat selkeästi erottuvat harjanteet ja iho on karkea, josta erottuu selkeitä pieniä nystyröitä.


title: Japanintulilisko

text: Japanintuliliskoa esiintyy luonnossa Japanin suurilla pääsaarilla, mutta ei Hokkaidolla. Ne elävät vedessä välillä maalla käyden.


title: Japanintulilisko

text: Tyypillinen elinalue tälle lajille on kosteikko. Japanintulilisko elää vain kosteilla alueilla, sillä jos se siirtyy maalle, on sen pysyttävä kosteana. Tällöin ilmankosteuden on oltava mahdollisimman korkealla.


title: Japanintulilisko

text: Japanintulilisko elää pääosan aikuisiästään vedessä, mutta se voi viettää pitkiäkin aikoja maalla. Se liikkuu aktiivisesti päiväsaikaan, jolloin se useimmiten tonkii pohjasoraa ja etsii sieltä jotain syötävää. Syötyään tulilisko yleensä hankkiutuu johonkin suojaisaan koloon lepäämään. Jos tulilisko on siirtynyt maalle se muuttuu hämäräaktiiviseksi ja piilottelevaksi. Ollessaan maalla tulilisko saalistaa näköaistinsa avulla lähellä liikkuvia selkärangattomia.


title: Japanintulilisko

text: Japanintulilisko syö eläinperäistä ravintoa. Sen ravinto koostuu pääosin pienistä selkärangattomista, sillä se ei ole kooltaan kovin suuri.


title: Japanintulilisko

text: Japanintuliliskoja on myynnissä ajoittain suomalaisissakin eläinkaupoissa. Se on Cynops-suvun tuliliskoista harvinaisin laji, jota pidetään Suomessa terraariossa. Japanintuliliskolle soveltuu asumukseksi akvaterraario, eli terraario jossa on vettä ja maa-aluetta. Kahdelle yksilölle riittää100 litran terraario. Akvaarioon laitetaan noin 20-asteista vettä akvaario puolilleen täyteen. Japanintuliliskoille täytyy myös järjestää akvaarioon maa-alue, esimerkiksi korkkilautta, joka kelluu veden pinnalla. Altaassa tulisi olla mahdollisimman paljon erilaisia piilopaikkoja, kuten vesikasveja ja kantoja. Myös maa-alueella olisi hyvä olla salamantereille jonkinlaisia piilottelumahdollisuuksia. Japanintulilisko viihtyy mainiosti yksinään, eikä tarvitse välttämättä lajitovereita. Useampia tuliliskoja voi kuitenkin laittaa samaan altaaseen, eikä sukupuolilla ole väliä. Jokaisella tuliliskolla tulisi kuitenkin olla oma piilopaikka, eikä niitä saa olla liian montaa suhteessa akvaarion tilavuuteen. Japanintuliliskojen kanssa samaan altaaseen ei kuitenkaan missään nimessä kannata laittaa erilajisia tuliliskoja, kaloja tai muita sammakkoeläimiä. Suodatin helpottaa akvaarion puhtaanapitoa, mutta se ei ole pakollinen, sillä jotkut tuliliskot pelkäävät suodattimen aieuttamaa tärinää ja virtausta. Vettä täytyy vaihtaa sopivin välein, sillä tuliliskot ovat melko sotkuisia eläimiä. Tuliliskoille voi antaa ruoaksi vaikka pakastettuja verimatoja ja kesällä ulkoa voi hakea sopivan kokoisia hyönteisiä. Mitkään erityisen kovakuoriset tai pistävät hyönteiset eivät kuitenkaan sovellu tuliliskon ravinnoksi.


title: Hendrick ter Brugghen

text: Hendrick Jansz ter Brugghen tai Terbrugghen (1588 – 9. marraskuuta 1629) oli alankomaalainen taidemaalari. Ter Brugghenia inspiroi erityisesti Caravaggio. Ter Brugghen nimestä käytetään useita erilaisia kirjoitusasuja. Etunimi voidaan kirjoittaa ilman c-kirjainta ja sukunimestä voidaan jättää h-kirjain pois.


title: Hendrick ter Brugghen

text: Ter Brugghenin elämän alkuajoista ei tiedetä paljoa. Hän on saattanut syntyä Deventerissä, mutta perhe näyttäisi muuttaneen 1590-luvulla katolilaiseen Utrechtiin. Hän aloitti maalaamisen Utrechtissa 13-vuotiaana opiskelemalla Abraham Bloemaertin kanssa. Bloemaertilta hän oppi taiteen perustan. Ter Brugghen matkusti Italiaan vuoden 1604 tienoilla laajentamaan taitojansa, mikä ei ollut tuon ajan alankomaalaiselle kovin yleistä. Ter Brugghen saapui Roomaan vuonna 1604. Tämä mahdollisti suoran kontaktin Caravaggion kanssa.


title: Hendrick ter Brugghen

text: Ter Brugghen kuoli vuonna 1629 Utrechtissa.


title: Eartha Kitt

text: Eartha Kitt (oik. Eartha Mae Keith, 17. tammikuuta 1927 North, Etelä-Carolina – 25. joulukuuta 2008 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja kabareetähti.


title: Eartha Kitt

text: Kittin menestyskappaleisiin kuuluvat muun muassa ”Let’s Do It”, ”Uska Dara” ja joululaulu ”Santa Baby”. Ensimmäisen elokuvaroolin hän teki vuonna 1948. Tunnettuja rooleja oli muun muassa televisiosarjassa "Batman" (Kissanainen) ja lukuisissa elokuvissa. Kitt menestyi myös ääninäyttelemisessä, josta hänet palkittiin kolme kertaa Anniella ja kaksi kertaa Daytime Emmylla Disneyn "Keisarin uusi koulu" -animaatiosarjasta. Hänellä oli Tony-, Grammy- ja Emmy-ehdokkuuksia. Sekä musiikki- että elokuvauraansa näihin päiviin jatkaneelle Kittille myönnettiin vuonna 1960 tähti Hollywood Walk of Famella.


title: Eartha Kitt

text: Kitt oli naimisissa Bill McDonaldin kanssa 1960–1965, ja he saivat tyttären.


title: Eartha Kitt

text: Kitt kuoli joulukuussa 2008 paksusuolen syöpään 81-vuotiaana.


title: IKI Avaruustutkimusinstituutti

text: Avaruustutkimusinstituutti (; lyhenne ИКИ РАН, IKI RAN) on Venäjän tiedeakatemian alainen avaruustutkimuksen johtava keskus Venäjällä. Se sijaitsee Moskovassa ja siinä työskentelee 290 tutkijaa.


title: IKI Avaruustutkimusinstituutti

text: Se perustettiin 15. toukokuuta 1965 Neuvostoliiton ministerineuvoston asetuksella #392-147, nimeksi tuli ИКИ АН СССР, IKI AN SSSR. Vuonna 1992 sen nimi vaihtui nykyiseksi.Instituutti tekee tutkimusta seuraavilla aloilla


title: Rerum Novarum

text: Rerum Novarum (”Uusista asioista”, ) on paavi Leo XIII:n 15. toukokuuta vuonna 1891 antama kiertokirje. Se käsittelee työväenluokkien oloja, ja sitä pidetään tärkeänä julistuksena paaviuden historian kannalta.


title: Rerum Novarum

text: Kiertokirjeessä paavi tuomitsee sekä sosialismin että liberaalit talousaatteet, ja arvostelee aikansa talousjärjestelmää eriarvoistamisesta. Kirjeessä puolustetaan työläisten ihmisarvoa ja ihmisoikeuksia, ja näki perheen yhteiskunnan ja talousjärjestelmän luonnollisena lähtökohtana. Kiertokirjeessä kannatetaan työläisten oikeutta järjestyä poliittisesti ammattiliittoihin, ja todetaan työläisillä olevan oikeus kunnolliseen palkkaan. Paavi puolustaa oikeutta yksityiseen omaisuuteen ja kannattaa lepopäivän pitämistä sekä naisten ja lasten jäämistä kotiin raskaista työolosuhteista. Leo XIII:n mukaan valtion tulisi toimia siten, että sosiaalisen tasa-arvon olisi mahdollista toteutua.


title: Rerum Novarum

text: Monet Rerum Novarumin kannoista vahvistettiin myöhemmillä kiertokirjeillä, joita olivat esimerkiksi Pius XI:n "Quadragesimo Anno" vuodelta 1931, Johannes XXIII:n "Mater et Magistra" vuodelta 1961 ja Johannes Paavali II:n "Centesimus annus" vuodelta 1991.


title: Rerum Novarum

text: Rerum Novarumin voidaan katsoa synnyttäneen kristillisdemokratian itsenäisenä ideologiana.


title: Hans-Dietrich Genscher

text: Hans-Dietrich Genscher (21. maaliskuuta 1927 Reideburg, Saksa – 31. maaliskuuta 2016 Wachtberg-Pech, Saksa) oli saksalainen poliitikko. Hän edusti liberaalista Vapaata demokraattista puoluetta.


title: Hans-Dietrich Genscher

text: Genscher syntyi Reideburgissa, lähellä Hallea. Hän liittyi nuorella iällä Hitler-Jugendiin ja toimi toisessa maailmansodassa kansallissosialistisen Saksan armeijan "ilma-aseavustajana" 1943-1945. Ennen sodan päättymistä Genscheristä tuli lyhyeksi aikaa natsipuolueen jäsen. Sodan jälkeen hän opiskeli lakia ja taloustieteitä Hallessa ja Leipzigissa ja liittyi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä toimineeseen Saksan liberaalidemokraattiseen puolueeseen.


title: Hans-Dietrich Genscher

text: Genscher pakeni vuonna 1952 Itä-Saksasta läntiseen Saksaan, jossa hänestä tuli Vapaan demokraattisen puolueen jäsen. Hän opiskeli lakia Hampurissa ja pääsi alan töihin Bremenissä. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1965–1998. Hänet nimitettiin sisäministeriksi vuonna 1969; vuosina 1974–1992 hän toimi Saksan ulkoministerinä ja varaliittokanslerina. Hän jätti virat vuonna 1992 ja vetäytyi myöhemmin saman vuosikymmenen aikana myös parlamentista.


title: Hans-Dietrich Genscher

text: Vielä poliittisen uransa jälkeen Genscher toimi lakimiehenä ja perusti vuonna 2000 Hans-Dietrich Genscher Consult GmbH:n.


title: Öljy-yhtiö

text: Öljy-yhtiö on yritys, jonka liiketoiminta perustuu esimerkiksi raakaöljyn tuottamiseen, jalostamiseen tai myymiseen. Maailman suurimmat öljy-yhtiöt ovat jopa useita maita varakkaampia. Esimerkiksi ExxonMobilin liikevaihto on noin pari sataa miljardia, kun taas Suomen valtion budjetti on noin 40-50 miljardia euroa. Neljä suurinta öljy-yhtiötä ovat ExxonMobil, Royal Dutch Shell, Total ja BP.


title: Martin Walser

text: Martin Johannes Walser (s. 24. maaliskuuta 1927, Wasserburg am Bodensee) on saksalainen kirjailija.


title: Martin Walser

text: Walserin alkuperäinen kirjoituskieli on saksa. Hänen kansainvälisesti menestyneimpiin romaaneihinsa lukeutuvat "Tyrsky" ("Brandung"), "Pakeneva hevonen" ("Ein fliehendes Pferd") ja "Rakkauden tuolla puolen" ("Jenseits der Liebe").


title: Martin Walser

text: Walser opiskeli kirjallisuutta, historiaa ja filosofiaa Regensburgissa ja Tübingenissä sekä sai tohtorinarvonsa vuonna 1951.


title: Neuvostoliiton ministerineuvosto

text: Neuvostoliiton ministerineuvosto () oli Neuvostoliiton hallinnon ylin toimeenpaneva elin. Vuosina 1918–1946 se toimi nimellä Neuvostoliiton kansankomissaarien neuvosto (Совет народных комиссаров СССР). Sen toimipaikka oli Moskovan Kremlin alueella.


title: Kylkiluuvesilisko

text: Kylkiluuvesilisko ("Pleurodeles waltl") on melko suurikokoinen vedessä elävä salamanterilaji.


title: Kylkiluuvesilisko

text: Kooltaan kylkiluuvesilisko on joko yli tai alle 20 cm. Sen selkäpuoli on harmaan ruskea ja siinä on tummia täpliä. Kylkiluuvesiliskon kyljissä on punertavan ruskeita pisteitä. Sillä on leveä ja litteä pää.


title: Kylkiluuvesilisko

text: Kylkiluuvesiliskoja tavataan Espanjan ja Portugalin alueilla. Ne elävät lammissa ja soissa yleensä koko aikuisikänsä.


title: Kylkiluuvesilisko

text: Kylkiluuvesilisko on päiväaktiivinen laji. Se kulkee veden pohjassa ja vesikasveissa kiipeillen. Joskus harvoin kylkiluuvesilisko voi kuitenkin siirtyä maalle asumaan. Tällöin se muuttuu hämäräaktiiviseksi ja se piilottelee suojaisissa piilopaikoissa.


title: Kylkiluuvesilisko

text: Kylkiluuvesiliskoja on myynnissä eläinkaupoissa ja kasvattajilla. 1-2 kylkiluuvesiliskoa voidaan asuttaa noin 120 litran akvaarioon. Akvaario laitetaan melkein täyteen vettä ja pinnalle tulisi liittää jonkinlainen maa-alue, jolle eläin voi halutessaan nousta. Maa-alueeksi sopii esimerkiksi korkkilautta, joka kelluu veden pinnalla. Pinnalle voi laittaa myös jotakin pintakasvia varjostamaan vettä ja veteen voi istuttaa vesikasveja. Akvaarioon pitäisi järjestää piilopaikkoja kylkiluuvesiliskoille. Sinne voi myös laittaa suodattimen helpottamaan veden puhdistamista. Akvaario tulee pitää puhtaana ja vettä pitää vaihtaa säännöllisesti.


title: Tubize

text: Tubize () on kunta Belgiassa Vallonian alueella Vallonian Brabantin provinssissa. Pinta-alaa Tubizella on 32,66 neliökilometriä. Kunnassa oli 1. tammikuuta 2008 22 945 asukasta, joista naisia oli 11 770 ja miehiä 11 175. Asukastiheys oli 703 as./km². Kunnan pormestarina toimii Raymond Langendries.


title: Tubize

text: Tubize on saanut nimensä hollannin kielen sanoista ”"twee beken"” (). Tubize sijaitseekin Sennette- ja Senne-jokien yhtymäkohdassa. Nykyinen Tubizen kunta syntyi vuonna 1976, kun Clabecq (), Oisquercq (), Saintes () ja Tubize yhdistyivät. Tubizesta on matkaa pääkaupunki Brysseliin 25 kilometriä.


title: Tubize

text: Tubizen ystävyyskaupungit ovat Mirande Ranskassa, Korntal-Münchingen Saksassa ja Scandiano Italiassa.


title: Tubize

text: Jalkapalloseura AFC Tubize on kotoisin Tubizesta. Myös jalkapalloilija Walter Baseggio (s. 1978) on syntynyt Tubizen Clabecqissä.


title: Mitä yhdestä särkyneestä sydämestä

text: "Mitä yhdestä särkyneestä sydämestä" on alun perin Tero Vaaran säveltämä ja sanoittama, Mamban esittämä iskelmäkappale vuodelta 1984. Se oli niin suosittu, että yhtye pääsi sillä Suomessa myydyimpien ja soitetuimpien listalle. Silloin yhtye ei ollut julkaissut edes esikois-LP-levyään.


title: Mitä yhdestä särkyneestä sydämestä

text: Kappaleen levytti myös Taikapeili-yhtye vuonna 1994 niin ikään menestyksellisesti.


title: Mitä yhdestä särkyneestä sydämestä

text: Iskelmän erikoisuutena on tavattoman pitkä 30 sanaa ja seitsemän lausetta sisältävä virke, joka alkaa nimen sanoin.


title: 45 Degree Woman

text: 45 Degree Woman on suomalainen Helsingissä vuonna 1997 perustettu hardrock/metalbändi.


title: Walhain

text: Walhain () on kunta Belgiassa, Vallonian Brabantin provinssissa. Pinta-alaa Walhainilla on 37,92 neliökilometriä. Kunnassa asui 1. tammikuuta 2008 6 160 asukasta, joista naisia oli 3 071 ja miehiä 3 089. Asukastiheys oli 162 as./km². Kunnan pormestarina toimii Laurence Smets.


title: Walhain

text: Nykyinen Walhainin kunta syntyi 1. tammikuuta 1977, kun Nil-Saint-Vincent-Saint-Martin, Tourinnes-Saint-Lambert ja Walhain-Saint-Paul yhdistyivät.


title: Walhain

text: Belgian maantieteellinen keskipiste sijaitsee kunnan Nil-Saint-Vincent-Saint-Martinissa. Kunnasta on matkaa Louvain-la-Neuveen 10 kilometriä, Wavreen 16 km, Jodoigneen 25 km, Namuriin 30 km ja pääkaupunki Brysseliin 42 km.


title: Walhain

text: Jalkapalloseura Royal Wallonia Walhain CG on kotoisin Walhainista.


title: Folkswagen

text: Folkswagen on joensuulainen folkrock-yhtye, jonka musiikissa on elementtejä myös laulelmasta, folkista, venäläisestä bardimusiikista, laulaja-lauluntekijä -genren musiikista ja country & westernistä. Folkswagenin musiikkia sitoo yhteen laulujen aihepiiri, joka käsittelee Venäjää, Karjalaa ja Itä-Suomea. Yhtye on puhunut itsestään teemabändinä tai "country & easterninä", jonka musiikki tulee "Joensuun, Petroskoin ja Pietarin Bermudan kolmiosta".


title: Folkswagen

text: Folkswagenin perustivat vuonna 2000 laulaja-kitaristit Timo Munne ja Suonna Kononen. Kokoonpano kasvoi kvartetiksi vuonna 2004, kun "Matkaselän asemalla" -levyn arvostelumenestys kasvatti yhtyeen keikkatahdin aiemmasta. Yhtye on esiintynyt säännöllisesti suomalaisissa kansanmusiikkitapahtumissa ja Petroskoin kansanmusiikkiyhteyksissä.


title: Folkswagen

text: Vuonna 2010 Suonna päätti lähteä Folkswagenista pois sillä hän perusti vuonna 2008 yhtyeen nimeltään Huojuva lato. Suonnaa kun alkoi kiinnostaa enemmän amerikkalainen juurimusiikki ja sen kautta hän on tehnyt countryhenkisiä sanoituksia.