title: Paaviuden historia

text: Kysymyksiin on esitetty monenlaisia vastauksia. Kriittisimpien arvioiden mukaan Pietari ei koskaan elämässään käynyt Rooman kaupungissa, jolloin hän ei voinut olla ensimmäinen Rooman piispa eikä siis paaviutta voida perustella hänellä. Raamatusta ei voida löytää vastausta mihinkään esitetyistä kolmesta kysymyksestä, koska uusi testamentti ei kerro apostoli Pietarin elämän loppuvaiheista. Tästä huolimatta perimätieto Pietarin marttyyrikuolemasta Roomassa lienee tosi. Paavi Pius XII:n ollessa paavina 1950-luvun Pietarinkirkon alla suoritettiin kaivauksia, joiden tuloksena löydettiin hautamuistomerkki. Sen viereen on raapustettu kreikaksi sanat: "Pietari on täällä". Paikalla josta hautamuistomerkki löydettiin sijaitsi aikanaan keisari Neron aikainen hautausmaa, jonne osa vainoissa teloitetuista kristityistä haudattiin. Paikalta löydettiin myös luita, ja tiedotuksessaan Vatikaanivaltio totesikin kyseessä olevan "mitä suurimmalla todennäköisyydellä" apostoliruhtinaan maalliset jäännökset. Kaikki eivät ole samaa mieltä Vatikaanivaltion kanssa, sillä kriittisimpien tutkijoiden mukaan "oli kyllä odotettavissa, että hautausmaalta löytyy luita".


title: Paaviuden historia

text: Hautamuistomerkin ja luulöytöjen perusteella voidaan siis vastata ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen ja olettaa Pietarin tosiaan olleen Roomassa ja kuolleen marttyyrikuoleman. Kolmanteen kysymykseen sekä moderni katolilainen että protestanttinen tutkimus vastaavat molemmat kieltävästi. Todennäköisesti Rooman seurakunta syntyi jo ennen vuotta 50 eli ennen Paavalin ja Pietarin saapumista kaupunkiin. Tällöin seurakunnista puuttuivat piispanvirat, sillä seurakuntajärjestys kehittyi vähitellen kohti yhtenäisempiä muotoja. Piispanvirka seurakunnan johtoasemana kehittyi alkujaan Vähässä-Aasia, josta se hiljalleen levittyi muualle ja saapui Roomaan noin vuonna 160. Siten Pietarista ei voida puhua ensimmäisenä paavina eikä edes Rooman seurakunnan johtajana.


title: Paaviuden historia

text: Mikäli Pietaria ei voida pitää ensimmäisenä paavina, voidaankin ihmetellä, miten paavius sitten kehittyi ja liitettiin apostolien johtajana pidettyyn Pietariin. Luetteloa Rooman piispoista alettiin laatia vasta piispaviran vakiinnuttua seurakunnan johtajaksi. Myös muissa kristinuskolle tärkeissä kaupungeissa kuten Jerusalemissa, Antiokiassa ja Aleksandriassa laadittiin samantyylisiä apostolista alkavia luetteloita, jotka pyrittiin johtamaan seurakunnan silloiseen piispaan. Vanhin säilynyt lista Rooman piispoista on vuodelta 185 ja siinä tunnettiin vain muutama silloisen piispan edeltäjistä. Listaa kuitenkin jatkettiin Pietariin saakka, koska aseman periytyminen apostoliruhtinaasta oli seurakunnalle oikean opin tae. Todennäköisesti listassa Pietarin ja piispan viran kaupunkiin tuoneen Anicetuksen välissä olevat nimet eivät ole keksittyjä vaan kyseessä ovat mahdollisesti seurakunnan johtoryhmän jäsenet. Myös ajallinen järjestys on mahdollisesti oikea, mutta vuosiluvut lienevät epävarmoja.


title: Paaviuden historia

text: Katolisen kirkon piirissä paavien erityisasemaa perustellaan ensimmäisenä Rooman piispana pidetyn apostoli Pietarin (kuollut vuonna 64 tai 67 Roomassa) kunnia-asemalla apostolien keskuudessa. Jo toisella vuosisadalla jaa. vakiintui kristinuskon piirissä käsitys, jonka mukaan Jerusalemin, Antiokian, Aleksandrian ja Rooman piispat ovat arvossa muita ylempiä, ja näiden keskuudessa Rooman piispalla on erityinen kunnia-asema Pietarin seuraajana. Itse nimitystä "papa" (kreikan sanasta p?p(p)a?, pap(p)as, "isä", vrt. suomen "pappi") saatettiin käyttää alkukirkon aikana kenestä tahansa paikalliskirkon johtajasta. Vasta 400-luvulla se alkoi siirtyä vain suurimpien kaupunkien johtavien piispojen, metropoliittojen, käyttöön. Keskiajalla läntisessä kristikunnassa se lopulta jäi yksin Rooman piispan kunnianimeksi, mutta on yhä esimerkiksi Aleksandrian patriarkan arvonimen osa.


title: Paaviuden historia

text: Rooman piispan erikoisasema muiden piispojen joukossa alkoi hahmottua kolmannen vuosisadan puolivälissä, jolloin erityisesti pohjoisafrikkalainen piispa Kyprianus sekä Vähästä-Aasiasta kotoisin oleva piispa Firmilianos tähdensivät yhteyttä apostolien, piispanviran ja oikeaoppisuuden välillä. Syy juuri Rooman piispan erityisasemaan oli kristikunnan alkuvaiheilla seurakunnan sijainti Rooman valtakunnan pääkaupungissa. Sijainti vaikutti seurakunnan merkitykseen, mutta vielä ensimmäisien vuosisatojen aikana se ei taannut Rooman seurakunnalle erityisasemaa muiden valtakunnan seurakuntien joukossa. Vasta poliittisten tekijöiden alkaessa vaikuttaa kirkkoon, kristinuskon vakiinnuttua valtakunnan viralliseksi uskonnoksi vuonna 380, seurakunnan sijaintikaupungin merkitys kasvoi huomattavasti. Vaikka Rooman seurakunta lisäsi arvovaltaansa, Konstantinopolin seurakunnan merkitys ja asema vahvistuivat vielä enemmän johtuen Rooman valtakunnan pääkaupungin siirtymisestä Roomasta Konstantinopoliin. Siksi kristillisessä mielessä Rooman seurakunnan nauttima arvostus johtuikin pikemminkin siitä, että Rooman seurakuntaa pidettiin useiden marttyyrien veren pyhittämänä.


title: Paaviuden historia

text:
Ensimmäistä kertaa Rooman seurakunnan ja sen johtajan voidaan katsoa vaikuttaneen muihin seurakuntiin merkittävällä tavalla Klemens I:n lähettäessä kirjeen Korintin seurakunnalle. Vaikka jotkin muutkin seurakunnat lähettivät toisilleen kirjeitä, Klemens I:n kirje poikkesi niistä sävyltään ja oli suorastaan käskevä. Klemens I kuuluu niihin paaveihin, joiden asemaa seurakunnassa ei voida todistaa ja jotka lienee lisätty paaviluetteloon vasta myöhempinä aikoina, mutta todennäköisesti hän kuului Rooman seurakuntaa johtavaan ryhmään. Kirjettä ei kuitenkaan voida pitää osoituksena siitä, että Rooman seurakunta tuntisi vastuuta ja velvollisuutta pyrkiä ratkomaan muiden seurakuntien kiistoja ja puuttua niiden asioihin, vaan sen oli pikemminkin tarkoitus osoittaa Rooman seurakunnan tuntevan huolta itselleen läheisen Korintin seurakunnan ongelmista ja korostaa näiden seurakuntien läheisyyttä toisiinsa.
Vasta Viktor I:n toimintaa pääsiäisenviettokiistassa toisen vuosisadan lopussa voidaan pitää Rooman piispan ensimmäisenä arvovaltaisena väliintulona, jolla hän pyrki säilyttämään kirkon yhtenäisyyden. Kertoman mukaan Viktor I vaati Vähän-Aasian piispoja mukautumaan muun maailman tapaan pääsiäisenvieton päivämäärästä. Tälle tapaukselle ei kuitenkaan ole olemassa muuta välitöntä lähdeaineistoa kuin Eusebios Kesarealaisen välittämät kahden muun piispan kirjeet Rooman piispalle. Eusebios kertoo Rooman piispan myös koettaneen erottaa Vähän-Aasian seurakunnat ja kristityt ehtoollisyhteydestä, vaikkakin tämä herätti paljon vastustusta. Nykypäivänä on epävarmaa, mihin Viktor I perusti etuoikeutensa muiden piispojen keskuudessa ja vaatimustensa oikeutuksen.


title: Paaviuden historia

text: Stefanus I:n ollessa paavina 254–257 paavin asema selkiintyi kiistassa kerettiläiskasteesta. Kiistan aikana Kyprianuksen tiedetään puhuneen "Pietarin istuimesta ja ensimmäisestä kirkosta, josta papillinen kansa on saanut alkunsa", jolloin hän tarkoitti juuri paavinistuinta ja Rooman seurakuntaa, sekä sanoneen Rooman piispan paikan olevan apostoli Pietarin paikka. Piispojen näkemysten mennessä ristiin paavin kanssa paavi ratkaisi ongelmat nojautumalla omaan arvovaltaansa. Ei ole selvää perustiko Stefanus I asemansa väitteeseen, jonka mukaan hän olisi apostoli Pietarin seuraaja, koska on myös mahdollista, että Rooman piispa vain vetosi Rooman seurakunnan poikkeukselliseen asemaan alkukirkossa.


title: Paaviuden historia

text: Kunnia-asemasta huolimatta varsinaisesta paaviudesta ei voida vielä myöhäisantiikin alussa puhua. Esimerkiksi vielä 300-luvun lopulla läntisen kristikunnan vaikutusvaltaisin teologi ja kirkkopoliitikko oli Milanon piispa Ambrosius. 400-luvun aikana Rooman piispan asema kuitenkin vahvistui; erityisen merkittävä oli Leo I:n panos (paavina 440–461), jonka aikana Rooma oli selkeästi kristikunnan merkittävin piispanistuin. Leo myös kehitti voimakkaasti teologisia perusteluja paavinvallalle. Leo katsoikin paavinistuimen nauttivan Jumalan antamaa oikeutusta. Leo I oli myös ensimmäinen, joka esitti vaatimuksen paavin erehtymättömyydestä perustaen vaatimuksensa Raamattuun. Idän kristinuskon näkemysten mukaan Rooman kaupunki oli vain yksi viidestä tasa-arvoisesti patriarkaatista, eikä täten Rooman piispan valta ollut muita piispoja korkeampi. Paavin kunnia-asema tunnustettiin idässä, mutta samalla katsottiin ylimmän päätäntävallan kuuluvan ekumeenisille kokouksille eikä paaville.


title: Paaviuden historia

text: Läntisen ja itäisen kristillisyyden, ja varsinkin paavin ja Konstantinopolin keisarin, välit alkoivat tulehtua viidenneltä vuosisadalta alkaen. Viidennellä vuosisadalla syntynyt riita kesti noin kolmekymmentä vuotta. Riita sai alkunsa kun paavi torjui keisarin pyynnön asettua tämän puolelle ikoneita koskevassa kiistassa. Seurauksena oli kostotoimia läntistä paavillista kristillisyyttä vastaan, ja Rooman ja Konstantinopolin suhteet huononivat.


title: Paaviuden historia

text: Paaviuden historian kannalta paavi Gregorius I (paavina 590–604) eli Gregorius Suuri oli hyvin merkittävä henkilö. Hän on nykyäänkin Leo I:n ja Nikolaus I:n lisäksi ainoa paavi, jolle on myönnetty lisänimi Suuri. Gregorius Suuri oli pätevä hallintomies, kokenut juristi ja taitava diplomaatti. Hänen tekoihinsa lukeutuu mm. paavillisen keskushallinnon järjestäminen. Hän ei ollut suinkaan pelkkä uskonnollinen johtaja vaan lisäksi hän esimerkiksi organisoi kirkon – joka oli sen ajan suurin maanomistaja Italiassa – omistamien maatilojen hoidon ja loi toimivan järjestelmän niistä tulevien rahojen jakamiseen.


title: Paaviuden historia

text: Gregorius Suuren aikana nykyisen Italian alue kuului Itä-Rooman valtakuntaan, jota hallitsi keisari. Paavi Gregorius tunnusti keisarin ylivallan. Vihollisten uhatessa Rooman kaupunkia keisarista ei kuitenkaan ollut apua, joten olosuhteiden pakossa paavin oli neuvoteltava heidän kanssaan ja lahjottava heitä. Maallisen vallan heikkous siis pakotti – tai toisesta näkökulmasta katsottuna mahdollisti – hänet ottamaan vastuuta myös maallisesta hallinnosta Rooman lähiseuduilla: näillä toimillaan hän aloitti Kirkkovaltion rakentamisen Keski-Italiaan sekä verotusjärjestelyillään varmisti kirkon taloudellisen riippumattomuuden. Näin paavista tuli käytännössä Italian niemimaan maallinen hallitsija. Gregorius ymmärsi, ettei hänen kannattanut yrittääkään levittää ajatusta paavin uskonnollisesta ylimmästä vallasta itään, joten hän päätti keskittyä läntiseen Eurooppaan. Paavi Gregorius solmi tärkeitä suhteita Ranskan ja Espanjan hallitsijoihin sekä lähetti kotiluostarinsa johtajan ja neljäkymmentä munkkia Isoon-Britanniaan käännyttämään pakanoita. Gregorius esiintyikin lännessä kristittynä johtajana ja käskijänä sekä idässä keisarin uskollisena alamaisena.


title: Paaviuden historia

text: Paavinistuin koki suuren arvovallan lisäyksen paavin voidellessa Pipin Pienen frankkien kuninkaaksi, vaikka monien ylimysten mielestä Pippin kuului väärään sukuun ja oli vallankaappaaja. Näin paavi antoi kuninkaanvallalle uuden perustelun siitä, ettei se ollutkaan kytkettynä syntyperään vaan Jumalan tahtoon, jota paavi välitti maan päällä. Näin paavius kytkeytyi kiinteäksi osaksi läntisen Euroopan valtarakennetta. Pippin teki pian paaville vastapalveluksen kukistamalla langobardit ja luovuttamalla Rooman ympäristöineen paavin alaisuuteen. Kirkkovaltion voidaan katsoa saaneen alkunsa, mikä teki paavista paitsi hengellisen myös maallisen hallitsijan. Paavinistuin oli samalla saanut itselleen läntisen tukijan johon luottaa ongelmatilanteissa, eikä sen siis enää tarvinnut Konstantinopolin tai sen keisarin tukea. Läntisessä kristikunnassa paavius edusti pysyvyyttä ja jatkuvuutta yhä enemmän myös maallisessa hallitsemisessa. Tästä osoituksena paavi Leo III kruunasi frankkien kuninkaan Kaarlen, joka myöhemmin sai lisänimen Suuri, Rooman keisariksi vuonna 800: tällä teolla sekä paavi että Kaarle saivat laajennettua arvovaltaansa.


title: Paaviuden historia

text: Paavin ja samalla katolisen kirkon keskushallinnon valta oli kuitenkin varsin rajoitettua aina 900-luvulle saakka. Tällöin luostarilaitoksen uudistusliikkeet, erityisesti niin sanottu Clunyn liike, alkoivat painottaa paavin asemaa kirkollisen ja hengellisen ykseyden takuumiehenä. 1000-luvun loppupuolen vahvojen paavien, erityisesti Gregorius VII:n ja Urbanus II:n, määrätietoinen politiikka pyrki aktiivisesti yhtenäistämään kirkkoa Rooman johdolla sekä nostamaan diplomatian keinoin paaviuden maallisen vallan yläpuolelle myös käytännössä (niin sanottu investituurariita). Paavit pystyivätkin vaikuttamaan keskiaikaisiin hallitsijoihin; konkreettinen esimerkki tästä ovat ristiretket vuodesta 1096 alkaen. Tärkeä sisäinen työkalu paaviuden ja kirkon keskusvallan kasvussa oli erityisesti 1100-luvulta lähtien kanonisen oikeuden kehitys.


title: Paaviuden historia

text: Eräs merkki paavin vallan kasvusta oli kirkon jakautuminen kahteen, itäiseen ortodoksiseen ja läntiseen katoliseen vuonna 1054. Teknisesti syynä oli kiista niin sanotusta filioque -lisäyksestä uskontunnustuksessa, mutta käytännössä suurempi ongelma oli nimenomaan paavin ja Konstantinopolin patriarkan keskinäisestä arvovallasta ja valtapiiristä käyty kiista.


title: Paaviuden historia

text: Keskiajalla Paavin valtaa perusteltiin myös niin sanotun Konstantinuksen lahjakirjan avulla. Se kuitenkin 1400-luvulla osoitettiin Kirkkovaltion syntymisen aikoihin tehdyksi väärennökseksi. Lahjakirjassa keisari Konstantinus antaa paavi Sylvester I:lle ja hänen seuraajilleen vallan Roomaan ja Länsi-Rooman kaupunkeihin. Tämä oli niin sanottu Pyhän Pietarin perintö. Lisäksi asiakirjan mukaan paaville annettiin keisarin arvomerkit ja papeille senaattorin arvo. Konstantinukselle jäi lahjakirjan mukaan Itä-Rooma. Lahjakirjan mukaan lahjoituksen syynä oli paavin keisarille antamat kristinuskoa koskevat neuvot. Paavi oli lahjakirjan mukaan myös kastanut hänet. Katolinen kirkko myönsi lahjakirjan väärennökseksi vasta 1800-luvulla.


title: Paaviuden historia

text: Muslimit olivat vallanneet kristittyjen hallitseman Jerusalemin vuonna 638 Bysantilta osana muslimivaltakunnan laajentamissotia.


title: Paaviuden historia

text: Vuonna 1095 Bysantin keisari Aleksios I Komnenos pyysi apua paavi Urbanus II:lta seldzukkeja vastaan. Urbanus innostui tästä ja alkoi saarnata ristiretkeä Jerusalemin vapauttamiseksi. Ristiretkiaate voidaan katsoa alkaneen vuonna 1095 Paavi Urbanus II:n Clermontin kirkolliskokouksessa pitämän saarnan seurauksena. Urbanus II ei esittänyt kokouksessa ristiretkiaatetta omana ajatuksenaan, vaan ilmoitti sen olevan Jumalan tahto ja käsky. Lisäksi paavi "antoi Jumalan hänelle suomalla vallalla kaikkien ristiretkissä menehtyneiden synnit anteeksi", kuten Urbanus II asian kirkolliskokoukselle pitämässään puheessa ilmaisi.


title: Paaviuden historia

text: 1099 Ensimmäiseen ristiretkeen osallistuneiden ristiretkeläisten onnistui vallata Jerusalem. Samalla paavin valta idässä kasvoi. Jerusalemin valtaus jäi kuitenkin väliaikaiseksi, eikä se loppujen lopuksi tuottanut paljoa hyötyä paaveille. Sen sijaan neljäs ristiretki hajotti osittain Bysantin valtakunnan, jolloin Euroopan voimatasapaino järkkyi ja paavista tuli koko Euroopan kiistaton hallitsija Innocentius III:n ollessa paavina.


title: Paaviuden historia

text: 8. tammikuuta 1198 konklaavissa valittiin jälleen uusi paavi, joka otti nimekseen Innocentius III:nnen. Vielä nykyäänkin häntä pidetään koko keskiajan ja joidenkin mielestä kaikkien aikojen mahtavimpana paavina. Teologiaa Pariisissa ja oikeustiedettä Bolognassa opiskellut paavi oli hyvin sivistynyt mies ja hänellä oli korkea käsitys asemastaan ja tehtävästään.. Paaviksi tultuaan hän julisti Rooman kaupungin asukkaille:


title: Paaviuden historia

text: Uusi paavi tulkitsi olevansa suoraan Kristuksen sijainen ja näin ollen kuninkaita korkeampi ja oikeutettu käskemään kaikkia. Noustessaan johtamaan katolista kirkkoa Innocentius III sai käskettäväkseen keskiajan tehokkaimman organisaation. Kirkko muistutti enemmän valtiota kuin uskonnollista nykyaikaista kirkkoa; sillä oli omat lakinsa, lainsäätäjänsä, tuomioistuimensa, lakimiehensä, vankilansa sekä Euroopan parhaiten järjestetty ja tehokkain hallintokoneisto. Innocentius III oli koko Euroopan johtaja, koska Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin kuoltua hänellä ei ollut ainuttakaan tarpeeksi vaikutusvaltaista kilpailijaa. Paavin poliittisia neuvoja noudatettiin niin Ranskassa, Englannissa, Tanskassa, Unkarissa kuin myös Böömissä.


title: Paaviuden historia

text: 1000-luvulle asti paavien nimittämisestä vastasi Rooman provinssin vanhempi papisto, mutta valintaan vaikuttivat myös maalliset johtajat. Vuonna 1059 valitsijoiksi nimettiin kardinaalit, ja vuonna 1179 kardinaalien äänet määrättiin yhtä painaviksi vaalissa. Paaviksi voidaan periaatteessa valita kuka vain kastettu mies, mutta Paavi Urbanus VI:n vuonna 1378 tapahtuneen valinnan jälkeen paavi on aina valittu kardinaalien joukosta.


title: Paaviuden historia

text: Paavien asema myös maallisena hallitsijana johti maallisen politiikan riskeihin osallistumiseen. Paavien valta oli keskiajalla hyvin haluttua. Paavi saattoi vaikuttaa uskonnollisen asemansa turvin kansaan ja hallitsijoihin, joten kuninkaat ja keisarit pyrkivät saamaan virkaan omia suosikkejaan. Ranskan kuninkaan onnistui pakottaa paavi muuttamaan Avignoniin, Ranskaan vuonna 1309. Siellä paavi oli aina vuoteen 1377 saakka; aikaa kutsutaan paaviuden Avignonin vankeudeksi. Luonnollisesti tänä aikana Ranskan kuninkaalla oli paljon vaikutusvaltaa paavien päätöksiin. Baabelin vankeuden aikana virassa oli yhteensä seitsemän paavia. Vankeuden loputtua paavi palasi taas Roomaan.


title: Paaviuden historia

text:
Avignonin vankeus aiheutti myös yhden lukuisista niin sanotuista skismoista, jolloin katolinen kirkko on ollut jakautuneena useita eri paaveja tunnustaneisiin ryhmittymiin. Puhutaan niin sanotuista vastapaaveista. Vastapaavius kertoo siitä, että tehokas tapa saada paavin suosio puolelleen oli koota sotajoukot, syöstä vanha paavi vallasta ja valita mieluinen tilalle. Avignonista palannut paavi Gregorius XI palasi Roomaan mutta kuoli jo seuraavana vuonna. Konklaavin valitsema seuraaja Urbanus VI osoittautui pian kelvottomaksi paaviksi; hän oli suuruudenhullu, vainoharhainen ja sai ajoittain hillittömiä vihanpurkauksia. Uudesta paavista saattoi päästä eroon vain julistamalla konklaavin tuloksen mitättömäksi, ja niin kardinaalit tekivätkin. He väittivät valinneensa Urbanus VI:n paaviksi vain kansanjoukkojen painostuksen takia ja samalla kehottivat paavia eroamaan. Paavi kieltäytyi, ja kun kardinaalikollegio valitsi seuraavaksi paaviksi Klemens VII:n, alkoi suuri skisma.
Euroopassa oli nyt kaksi paavia, jotka olivat kironneet toisensa. Oli syntynyt kaksi paavillista hovia ja kardinaalikollegiota: Urbanus VI Roomassa ja Klemens VII Avignonissa. Kristikunta jakautui kysymyksessä oikeasta paavista kahtia. Italia, Englanti, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta sekä Pohjoismaat asettuivat kannattamaan Rooman paavi Urbanus VI:a, kun taas Ranska, Skotlanti ja Espanja olivat Avignonin paavin puolella. Tilanne aiheutti myös yksittäisten luostarien ja hiippakuntien jakautumisen, eikä se parantunut vaikka molemmat paavit kuolivat, koska heille molemmilla valittiin seuraajat. Ratkaisuksi tarjottiin uutta oppia, konsiliariamia, jonka mukaan korkein päätäntävalta kirkossa ei kuulunut paaville vaan kirkolliskokoukselle eli konsiilille.


title: Paaviuden historia

text: 1409 kirkolliskokous kokoontui Pisaan. Kokous päätti erottaa molemmat paavit, ja tilalle valittiin uusi paavi. Tilanne ei kuitenkaan helpottunut, koska Avignonin ja Rooman paavit pitivät kiinni oikeuksistaan. Vallassa oli nyt kolme paavia, Avignonin linjan paavi, Pisan linjan paavi ja Rooman linjan paavi.


title: Paaviuden historia

text: Vuonna 1414 alkoi suuri kirkolliskokous Konstanzin kaupungissa aivan Sveitsin rajalla nykyisen Saksan alueella. Kokous kesti yhteensä neljä vuotta ja kokosi kaupunkiin yli kolmensadan piispan ja kolmensadan oppineen teologin lisäksi paljon muitakin kirkonmiehiä ja ruhtinaita. Palvelusväet mukaan lukien vieraita oli jopa kymmeniä tuhansia. Konsiili päätti erottaa kaikki kolme virassa olevaa paavia. Rooman paavi suostui eroamaan vapaaehtoisesti ja Pisan linjan paavi vangittiin. Avignonin linjan paavi Benedictus XIII kieltäytyi eroamasta ja pakeni Espanjaan, mutta samalla käytännössä menetti vaikutusvaltansa. Konsiili valitsi uudeksi paaviksi Martinus V:n ja skisma loppui tähän. Valta palasi pian takaisin paaville kirkolliskokoukselta. Ensin kirkolliskokouksille asetettiin aikaväli, joka piti kulua edellisen päättymisestä ennen kuin seuraava saatiin kutsua koolle. Paavi Pius II:n julistus kielsi kirkolliskokouksen koolle kutsumisen ja näin valta oli palannut paaville.


title: Paaviuden historia

text: Vasta myöhäiskeskiajalla, Avignionin vankeuden ja suuren skisman jälkeen Rooman piispat saavuttivat kaikkialle ulottuvan kontrollin läntisen kirkon kirkollishallinnossa, vaikka ylin päätösvalta säilyikin periaatteessa paavien johdolla kokoontuneilla kirkolliskokouksilla.


title: Paaviuden historia

text: Paaville keskittyneen vallan ansiosta päätösten seuraukset ovat joskus olleet arvaamattoman suuria. Yhtenä esimerkkinä tällaisesta päätöksestä on paavi Innocentius VIII:n bulla "Summis desiderantes affectibus" vuodelta 1484. Bullassa hyväksytään noitien polttaminen, mikä johti tuhansien menehtymiseen rovioilla ja muilla teloituspaikoilla. Toinen, poliittisen päätöksenteon esimerkki on tapaus, joka sattui kun osmanit hyökkäsivät Konstantinopoliin vuonna 1453. Silloin paavi olisi voinut käyttää armeijaansa Konstantinopolin puolustamiseen ja tarjosikin apua patriarkalle. Paavi kuitenkin asetti ehdon, että patriarkan oli tunnustettava paavin määräysvalta ja täten alistuttava tämän hallintoon. Patriarkka kieltäytyi, ja Konstantinopoli vallattiin. Samalla paavin ja patriarkan välit katkesivat lopullisesti, ja samalla toteutui ortodoksisen ja katolisen kirkon lopullinen ero.


title: Paaviuden historia

text: Myöhäiskeskiajalla ja uuden ajan alussa paavin suuri maallinen valta ja rikkaus johti joihinkin väärinkäytöksiin. Paavit eivät aina käyttäytyneet virkansa edellyttämällä tavalla. He eivät eläneet selibaatissa, vaan heillä saattoi olla useita lapsia ja rakastajattaria. Jotkut myös myivät ja ostivat piispanvirkoja. Nämä osin todelliset ja osin kuvitellut väärinkäytökset olivat osasyynä uskonpuhdistukseen ja täten myös protestanttisten kirkkojen syntyyn: Martti Luther suomi kiivaasti paaviuden alennustilaa ja vastusti vallan keskittymistä yhdelle henkilölle.


title: Paaviuden historia

text: 1400-luvulla hallinnut paavi Innocentius VIII jätti kuollessaan paavinistuimen sekasortoiseen tilaan. Jo hänen hallintokaudellaan kansalaiset olivat antaneet hänelle pilkkanimen ""Rooman isä"" hänen lukuisien aviottomien lasten vuoksi, eikä paavien moraali parantunut hänen kuoltuaankaan. 1400-luvun lopulla etevän lääkärin kerrotaan pystyneen tutkimaan paavin hovissa kaikkia siihen aikaan tunnettuja seitsemää kuppatautia. 1492 tuleva paavi Aleksanteri VI lahjoi kardinaalien enemmistön ja nousi paaviksi. Paavi aloitti kautensa lupaavasti, mutta pian hän lopetti hengellisen työn ja keskittyi henkilökohtaisten rikkauksien keräämiseen. Aleksanteri VI oli enemmän turmeltunut maallinen hallitsija kuin valistunut hengellinen johtaja ja hän jakoi lapsilleen sekä kirkollisia virkoja että maa-alueita Kirkkovaltiosta. Paavi myös suunnitteli tekevänsä Kirkkovaltiosta maallisen valtion ja antavan sen sitten pojalleen. Aleksanteri VI kuoli 1503. Hänen seuraajansa oli sotainen Julius II, joka keskittyi mieluummin sodankäyntiin kuin hengellisiin velvollisuuksiinsa.


title: Paaviuden historia

text: Martti Luther julkaisi 95 teesiään vuonna 1517 katolisen kirkon anekauppaa vastaan. Luther joutui pian väittelyyn muiden teologien kanssa ja paavi uhkasi 1520 häntä kirkonkirouksella. Luther julistettiin pannaan 1521. Kiistat johtivat uskonpuhdistukseen, jonka seurauksena syntyi protestanttinen kirkko.


title: Paaviuden historia

text: Uskonpuhdistuksen aikaan paavina oli Leo X. Hän muistutti käytökseltään tyypillistä renessanssiruhtinasta, eikä aluksi kiinnittänyt saksalaisten munkkien väliseen riitaan juurikaan huomiota. Katolisella kirkolla olisi ehkä ollut mahdollisuus estää uskonpuhdistus, mutta se ei reagoinut Lutherin uusien oppien nostattamaan väittelyyn tarpeeksi ajoissa eikä Vatikaanissa aluksi ymmärretty tilanteen vakavuutta. Paavi olisi helposti voinut tuomiota Lutherin roviolle, mutta samalla paavi olisi voinut menettää Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinvaalien ennakkosuosikin tuen, mikä sai paavin jahkailemaan kiistassa Lutherin kanssa. Vasta vaalin loputtua paavi julisti Lutherin pannaan, mutta ajoitus oli väärä ja vain kiihdytti katolisen kirkon vastustajien mieliä. Luther toivoi keskustelua paavin ja uudistusmielisten kanssa, jotta katolisen kirkon epäkohdat saataisiin korjattua. Paavi kieltäytyi kuuntelemasta Lutherin esittämää kritiikkiä, mutta tuomitsi silti tämän ajatukset. Seurauksena oli, ettei epäkohdista puhuttu, ja opillisia väittelyitä aiheesta järjestettiin vain muutamissa kaupungeissa.


title: Paaviuden historia

text: Paavilla oli yhä paljon valtaa, vaikkakin uskonpuhdistus ja renessanssin moraaliltaan alhaiset paavit olivat vähentäneet Kirkkovaltion mahtia. Euroopan suuret hallitsijat kuten Ruotsin Kustaa III, Itävallan Joosef II, Venäjän Katariina Suuri, Preussin Fredrik Suuri sekä Ranskan Ludvig XVI olivat myötämielisiä paavia kohtaan, vaikkakin vaativat oikeutta määrätä oman valtakuntansa sisällä toimivan katolisen kirkon asioista. Paavilla ei ollut enää samaa valtaa kuin keskiajalla, jolloin se olisi helposti voinut käydä sotaan niskoittelevia valtioita vastaan, vaan Vatikaanin oli myönnyttävä.


title: Paaviuden historia

text: Ranskan suuri vallankumous johti Ranskan luostarien ja kirkkojen sulkemiseen. Kun papisto määrättiin vannomaan uskollisuutta uudelle hallinnolle noin puolet papeista kieltäytyi. Paavi julisti meneillään olevan skisma ja erotti kaikki uskollisuutta Ranskan uudelle hallinnolle vannoneet papit. Ranskan joutuessa sotaan muuta Eurooppaa vastaan paavi ja Kirkkovaltio asettuivat tukemaan Ranskaa vastustavaa liittoumaa. Vallankumousarmeijan valloittaessa Italiaa myös Kirkkovaltio alistettiin silloisen kenraali Napoléon Bonaparten johdolla. Paavi pakotettiin solmimaan Kirkkovaltion kannalta epäedullinen rauhansopimus, jossa se mm. joutui maksamaan suuret sotakorvaukset Ranskaan. Ranskalaisen upseerin kuoltua Roomassa syttyneissä mellakoissa jo kuolemansairas paavi vangittiin ja vietiin Alppien yli pieneen Valencian linnakkeeseen. Pius VI kuoli marttyyrina ja hänen jälkeensä paavien maallinen valta on ollut minimaalinen.


title: Paaviuden historia

text: 1. joulukuuta 1799 konklaavi kokoontui vanhimman kardinaalin johdolla San Giorgion saarelle Venetsiaan, missä valittiin seuraavaksi paaviksi usean kuukauden pattitilanteen jälkeen Pius VII. Uusi paavi palasi Roomaan, joka nyt oli käytännössä osa Ranskaa. Napoleonista oli tullut Ranskan tosiasiallinen hallitsija ja hän halusi nyt tehdä sovinnon paavin ja katolisen kirkon kanssa. Napoleon allekirjoitti konkordaatin 15. heinäkuuta 1801. Siinä sanottiin katolilaisuuden olevan Ranskan kansalaisten enemmistön uskonto ja sen harjoittaminen sallittiin. Katolinen kirkko ei kuitenkaan saanut lainkaan takaisin Ranskan suuressa vallankumouksessa menettämäänsä omaisuutta, vaikkakin Ranskan valtio lupasi korvauksena maksaa papistolle palkkaa kirkon puolesta. Jonkin aikaa Napoleonin ja paavin välillä vallitsi sopu, mutta pian välit jälleen huononivat. Kun Napoleon vaati paavia sulkemaan Kirkkovaltion satamat brittiläisiltä aluksilta, paavi kieltäytyi. Ranskan joukot tunkeutuivat jälleen Roomaan ja paavin lippu vaihdettiin trikoloriin. Vatikaani oli nyt liitetty osaksi Napoleonin imperiumia. Paavi taas kuljetettiin Genovan länsipuolella sijaitsevaan Savonaan, missä häntä pidettiin kolme seuraavaa vuotta kotiarestissa. Napoleon ei saanut paavia taipumaan tahtoonsa, joten hän salakuljetti tämän Pariisiin ja pakotti sairaan paavin siirtämään kaiken maallisen valtansa rippeetkin itselleen. Paavi tuli pian katumapäälle ja peruutti allekirjoituksensa, mutta Napoleon salasi sen. Napoleon kuitenkin kärsi pian tappion liittoutuneille, ja paavi pääsi palaamaan Roomaan. Paavin onnistui Wienin kongressissa palauttaa Kirkkovaltiolle sille ennen kuuluneet alueet Avignonia lukuun ottamatta. Paavi kuoli 20. elokuuta 1823.


title: Paaviuden historia

text: Wienin kongressin jälkeen Euroopan hallitsijat solmivat niin sanotun "pyhän allianssin" ja lupasivat hallita alamaisiaan isällisesti ja kristinusko mielessään. Se tiesi valtion ja kirkon läheistä liittoa, ja pian papit kehottivatkin kansalaisia kuuliaisuuteen laillista esivaltaa kohtaan ja samalla antoivat siunauksensa sananvapauden ja muutenkin demokratian rajoittamiselle. Kirkkovaltio ei liittynyt tähän Pyhään allianssiin, vaikkakin sen politiikassa kirkko ja valtio olivat erottamattomat. Kirkkovaltiosta oli kuitenkin alkanut muodostua taakka paaville, heitä ei enää kunnioitettu suurina hengellisinä johtajina vaan ruhtinaspiispoina, kuninkaiden ja piispojen sekoituksina.


title: Paaviuden historia

text: Pius VII:n kuoltua kardinaalikollegio halusi valita entistä uskonnollisemman paavin diplomaattisena pidetyn Pius VII:n seuraajaksi. Uusi paavi Leo XII oli hyvin hurskas mies, mutta myös taantumuksellinen ja vailla kunnollista suhteellisuudentajua. Hänen tekoihinsa kuuluu mm. Kirkkovaltion pappishallinnon palauttaminen, isorokkorokotusten lopettaminen sekä Rooman juutalaisten sulkeminen ghettoon.


title: Paaviuden historia

text: Uudistusmielisimmät toivoivat vuonna 1829 kuolleen Leo X:n seuraajan jatkavan Pius VII:n uudistuksia. Francesco Castiglione, joka otti paavinnimekseen Pius VIII halusi jatkaa Pius VII:n linjalla, mutta hän oli jo sairas ja kuoli puolentoista vuoden kuluttua paaviksi tultuaan. Pius VIII:n ollessa paavina 1830 Kirkkovaltion pohjoisosissa syntyi levottomuuksia, joiden taltuttamiseen paavin oli pyydettävä Itävallan apua.


title: Paaviuden historia

text: Gregorius XVI:n noustessa paavinistuimelle, Kirkkovaltio pysyi pystyssä enää Itävallan sotilaallisen tuen avulla. Uusi paavi perui edeltäjänsä yritykset uudistaa Kirkkovaltion hallintoa. Paavi oli uudistushaluton ja vanhan järjestelmän puolella, hänen aikanaan Kirkkovaltiota pidettiinkin Turkin ohella Euroopan takapajulana. Munkkina ennen paaviksi tuloaan toiminut Gregorius XVI oli syvästi modernia maailmaa vastaan. Hän edusti vielä vanhaa aatesuuntausta, jonka mukaan paavi oli erehtymätön ja kaikkien hallitsija. Maailma oli kuitenkin muuttunut ja paavi oli menettänyt valtansa. Uudistuksia vihaava Gregorius XVI kuoli 1. kesäkuuta 1846, eikä häntä silloin surtu edes Rooman kaupungissa.


title: Paaviuden historia

text: Gregorius XVI:n seuraaja Pius IX (ristimänimeltään Giovanni Maria Mastai-Ferretti) oli pisimpään hallinnut paavi mikäli apostoli Pietarin väitettyä kautta ei oteta huomioon. Paaviksi noustessaan Pius IX oli hyvin liberaali ja uudistusmielinen. Hänen ensimmäisiä tekojaan paavina oli armahtaa poliittiset vangit, mikä järkytti konservatiivista Eurooppaa. Jo tällöin Itävallan kansleri Metternich ennusti liberaalin paavin johtavan lopulta Kirkkovaltion tuhoon.


title: Paaviuden historia

text: Paavina Pius IX antoi Kirkkovaltiolle parlamentin, perustuslain sekä hallituksen. Hän myös salli Kirkkovaltiossa Gregorius XVI:n kieltämät rautatiet ja lakkautti sensuurin. Paavi oli kansan keskuudessa suosittu ja häntä kunnioitettiin, mutta myöhemmin tilanne muuttui. Kun paavia pyydettiin Italian yhdistymisen johtoon ja johtamaan sotaa Itävaltaa vastaan paavi vastasi: "Non possum" (suom. "Me emme voi") Kirkon johtajana paavi ei voinut ryhtyä sotaan katolista Itävaltaa vastaan.


title: Paaviuden historia

text: Päätös käänsi paavin kansansuosion päinvastaiseksi. Hänen pääministerinsä surmattiin ja paavi joutui pakenemaan mellakoivaa väkijoukkoa. Paavin paetessa Rooma julistettiin hetkellisesti tasavallaksi, mutta paavi pääsi pian palamaan valtaan ranskalaisten sotilaiden suojassa. Hän sai valtansa ja Rooman hallinnan takaisin itselleen, mutta nyt kirkkovaltio oli riippuvainen paitsi itävaltalaisista myös Ranskan joukoista. Uudistusmielinen paavi oli järkyttynyt syvästi pääministerinsä murhasta, mikä sai paavin luopumaan haluistaan uudistaa vanhoillista Kirkkovaltiota. Maa palasi jälleen paavilliseen yksinvaltaan.


title: Paaviuden historia

text: Vuosien kuluessa paavi pysyi konservatiivisessa linjassaan. Samalla hän mm. julisti opin Neitsyt Marian tahrattomasta sikiämisestä. Uudet rautatiet toivat katolisia eri puolilta maailmaa pyhiinvaellukselle Roomaan, minkä seurauksena Pius IX:stä tuli ensimmäinen kansainvälisesti tunnettu paavi. Paavi myös laati kuuluisimman kiertokirjeensä 1864, jonka liitteenä oli myös "Syllabus errorum", erehdysten luettelo. Luettelossa paavi tuomitsi kahdeksankymmentä modernia harhaoppina pitämäänsä asiaa, mm. omantunnonvapauden, protestantismin, siviiliavioliiton sekä sosialismin. Luettelon kahdeksaskymmenes kohta tuomitsi väitteen, jonka mukaan ""Rooman paavi voisi ja että hänen tulisi sopia edistyksen, vapaamielisyyden ja modernin kulttuurin kanssa"". Toteamuksen nimittäminen harhaopiksi loi syvän kuilun vanhoillisen paaviuden ja uudistuvan Euroopan välille.


title: Paaviuden historia

text: 1867 paavi kutsui koolle 20. yleisen kirkolliskokouksen eli Vatikaanin ensimmäisen kirkolliskokouksen. Koska paavin maallinen valta hupeni, katsoivat kardinaalit ja piispat tarpeelliseksi lisätä hänen kirkollista valtaansa. Niinpä eri puolilta maailmaa saapuneet kutsutut päättivät julistaa opin paavin erehtymättömyydestä. Se toteutui, sillä kardinaalien ja piispojen joukossa enemmistö kannatti julistusta, mutta sitä myös vastustettiin. Useimmat vastustajista eivät sinänsä vastustaneet oppia paavin erehtymättömyydestä, joka oli jo sangen vanha, vaan kirkolliskokouksen julistusta. Julistus nimittäin sitoisi piispat ja kardinaalit myöntämään sellaisten paavin lausuntojen kuten "Syllabus errorumin" erehtymättömyys. Julistus kuitenkin toteutui äänin 451–88. Viitisenkymmentä jättäytyi pois äänestyksestä ja 88 "kannatti varauksin". Lopullisessa äänestyksessä vastustajat lähtivät kotiin ennen äänestyksen alkamista ja virallisesti asiakirja hyväksyttiin äänin 533–2 – joista vastustavatkin äänet olivat ilmeisesti vahinkoja. Kirkolliskokouksen mukaan paavi ei siis ollut erehtymätön, mutta hän saattoi antaa lausunnon piispanistuimelta "ex cathedra".


title: Paaviuden historia

text: Asiakirja hyväksyttiin 18. heinäkuuta 1870, ja saman kuun 19. päivänä Ranska julisti Saksalle sodan. Tämä tiesi ranskalaisten joukkojen lähtemistä Kirkkovaltiosta. Kirkkovaltion loppu lähestyi, se oli jo nyt kutistunut pieneksi Roomaa ympäröiväksi alueeksi. Samalla Italia oli yhdistynyt Roomaa ja Venetsiaa lukuun ottamatta. Samalla valtiolle oli valittu yhteinen kuningas ja pääkaupungiksi oli asetettu Rooma, vaikkei se ollutkaan liittynyt yhdistyneeseen Italiaan. Jotta myös Rooma saataisiin osaksi uutta valtiota, aloittivat uuden kuninkaan tykistöt kaupungin muurien tulituksen. Paavi oli käskenyt joukkojensa tehdä vastarintaa, mutta verenvuodatusta haluttiin välttää ja vastustus oli ainoastaan muodollista ja sen tarkoitus oli osoittaa, ettei paavi luopunut vapaaehtoisesti vallastaan. Paavi antautui pian ja Kirkkovaltion rippeet liitettiin Italiaan. Paavi ei enää ollut maallinen johtava, tosin Italian parlamentti sääti paavia koskevan erityislain, jonka mukaan hänen persoonansa oli koskematon ja hän sai käyttää Vatikaania ja eräitä muita alueitaan veloituksetta. Lisäksi paavin sallittiin pitää yllä diplomaattisuhteita sekä hänelle maksettiin vuotuinen korvaus Kirkkovaltiolta riistetyistä alueista. Paavi kieltäytyi tarjouksesta ja vaati häneltä otettuja alueita takaisin. Paavi julisti nyt olevansa "Vatikaanin vanki", eikä enää poistunut sen alueelta. Paavi myös kielsi katolilaisia osallistumasta enää Italian poliittiseen toimintaan ja samalla julisti Italian uudet vallanpitäjät – joita hän piti vallananastajina – kirkonkiroukseen.


title: Paaviuden historia

text: Vaikka katolinen kirkko ja paavi olivatkin menettäneet valtionsa, oli se mahdollisesti saanut paljon positiivista aikaan. Jo kauan vanhoillinen ja takapajuinen Kirkkovaltio oli sitonut paavin maallisiin asioihin ja pakottanut hänet pitämään yllä vanhanaikaista hallintojärjestelmää, mutta nyt paavi ei ollut enää riippuvainen Italiasta ja saattoi keskittyä hengellisiin asioihin. Paavin menetettyä valtionpäämiehen asemansa häntä ei enää voitu pitää puolueellisena ja oman maansa asioita ajavana johtajana, vaan teologisena hengenmiehenä. Vaikka paavinistuin oli menettänyt maallisen valtansa rippeetkin, se nautti suurempaa arvovaltaa kirkossa kuin koskaan aikaisemmin. Pius IX kuoli 7. heinäkuuta 1878 oltuaan paavina 31 vuotta.


title: Paaviuden historia

text: Pius IX:n seuraaja onnistuttiin valitsemaan jo kolmannen äänestyskerran jälkeen. Giacchino Vincenzo Pecci otti paavilliseksi nimekseen Leo XIII. Paaviksi tullessaan hän oli 67-vuotias ja jokseenkin heikko terveytensä kannalta, mutta tästä huolimatta hän toimi paavina neljännesvuosisadan 1878–1903. Jo se seikka, ettei uusi paavi ottanut nimeään kummaltakaan edeltäjältään herätti toiveita uudistusmielisissä katolilaisissa. Myös paavin päätös valita valtiosihteerikseen vapaamielinen kardinaali vaikutti uudistusmielisien mielestä hyvältä merkiltä.


title: Paaviuden historia

text: Leo XIII peri edeltäjältään riitaisat suhteet eri Euroopan valtioihin ja varsinkin Italiaan. Vaikka paavi olikin vanhoillinen ja kannatti useita edeltäjiensä opetuksia, hän esitti ne erilaiseen tyyliin kuin edeltäjänsä. Leo XIII toivoi yhä Kirkkovaltion takaisinsaamista, eikä hänkään poistunut paaviksi tultuaan Vatikaanista. Hän jopa uhkasi katkaista diplomaattisuhteet kaikkiin Euroopan valtioihin, joiden päämiehet ottaisivat vastaan Italian kuninkaan kutsun ja kävisivät valtiovierailulla tämän luona. Paavi Leo XIII aikana Italian ja paavin suhteet eivät parantuneet merkittävästi, mutta tämä riita hyödytti jonkin verran molempia osapuolia. Koska paavin ääntä kuunneltiin yhä maailmalla, oli Italian hallitukselle tärkeää että tämä ääni oli italialainen. Riita kuitenkin osoitti, ettei paavi ole puolueellinen syntyperästään huolimatta. Näin Italian hallitus sai pidettyä paavina puolueettoman, mutta italialaisen paavin, ja paavi saattoi ottaa puolueettoman välittäjän rooliin maailmanpolitiikassa. Paavina Leo XIII myös yritti saada suurimman osan katolisesta papistosta hyväksymään tasavallan, mutta papisto kieltäytyi. Kirkon ja tasavallan välinen kuilu kasvoi entisestään, mutta paavi oli tehnyt voitavansa. Paavina Leo XIII oli ollut sovittelevaisempi ja diplomaattisempi kuin edeltäjänsä ja onnistunut parantaa suhteitaan eri Euroopan valtioihin. Hän oli myös ottanut paaviuden ensimmäisen askeleen modernin maailman uudelleenarviointiin yleiskirjeellään "Rerum Novarum", jossa modernia yhteiskuntaa ei enää torjuttu.


title: Paaviuden historia

text: Leo XIII:a paavinistuimelle seurasi Giuseppe Sarto valittiin paaviksi vuoden 1903 konklaavilla. Kyseisessä konklaavissa kardinaalikollegio oli jakaantunut kahteen ryhmään, joista toisen pääehdokas oli kardinaalivaltiosihteeri Mariano Rampolla. Hän oli uudistus- ja vapaamielinen, minkä vuoksi konservatiiviset ja vanhoilliset kardinaalit vastustivat häntä. Tästä huolimatta Rampolla sai kahdella ensimmäisellä äänestyskerralla suurimman osan äänistä, muttei kahden kolmanneksen enemmistöä. Ennen kolmannen äänestyksen aloittamista Krakovan arkkipiispa esitti Itävallan keisarin nimissä tämän tahdon, jonka mukaan Rampollaa ei pitäisi valita paaviksi. Kyseessä oli katolisten valtojen epävirallinen veto-oikeus, johon kardinaalikollegoja oli joka kerta aikaisemmin taipunut. Kardinaalit esittivät protestinsa, mutta Rampollan saamat äänet laskivat jokaisella äänestyskierroksella, ja seitsemännen äänestyksen jälkeen Giuseppe Sarto sai kokoon tarvittavan kahden kolmanneksen enemmistön. Hän otti nimekseen Pius X, koska ei halunnut jatkaa edeltäjänsä linjaa vaan Pius IX:n osoittamaa tietä.


title: Paaviuden historia

text: Pius X oli hyvin hurskas mies, eikä hän ollut elämänsä aikana koskaan poistunut Italiasta. Diplomaattisen Leo XIII:n jälkeen kardinaalit halusivat nyt politiikkaan koskaan sekaantumattoman paavin, joka voisi keskittyä hengellisiin velvollisuuksiinsa. Paavina Pius X ei halunnut esiintyä kuin Leo XIII. Hän kehotti edessään polvistuvia henkilöitä istumaan, kieltäytyi nukkumasta edellisen paavin hienossa sängyssä ja aterioi sihteerinsä kanssa. Poikkeuksena useisiin muihin 1800-luvun paaveihin nähden Pius X oli toiminut seurakuntapappina, minkä vuoksi hän tunsi hyvin seurakuntatyön sekä hiippakuntahallinnon.


title: Paaviuden historia

text: Pius X mm. tehosti pappien koulutusta ja uudisti jumalanpalveluksen "puhdistamalla" kirkkomusiikin ja palauttamalla sen gregoriaanisen kirkkolaulun tilaan. Hän myös pani alulle kanonisen lain kirjoittamisen, joka valmistui 1917 korostaen paavin ja kirkkohallinnon auktoriteettia. Hän ei pitänyt kiinni edeltäjiensä tavoin tiukasta linjasta kieltää katolilaisia osallistumasta Italian politiikkaan, mutta kuitenkin kehotti näitä välttämään sitä. Edeltäjiensä tavoin hän pysyi Vatikaanin vankina säilyttäen viileät suhteet Italiaan. Pius X:n kauden aikana Ranska katkaisi diplomaattisuhteensa Vatikaaniin ja kumosi konkordaatin. Samalla se lopetti palkan maksamisen maansa papistolle ja siirsi kirkkorakennukset sekä kirkon muun omaisuuden valtiolle. Diplomaattina Pius X oli joustamaton ja hänen tiukan linjansa takia Ranskan valtion täytyi lopulta joustaa hitusen ja se perui suunnitelmansa päästää kirkkoihin kokoontumaan erilaisia kristinuskoon liittymättömiä kulttiyhdistyksiä. Paavi myös julkaisi luettelon 65 harhaopista ja vaati kaikkia pappeja vannomaan, etteivät he kannata modernismia. Pius X:n aikana myös perustettiin nk. "paavillinen salainen poliisi", jonka tehtävänä oli etsiä katolisen kirkon piiristä pappeja ja piispoja, jotka kannattivat modernismia. Pius X:n seuraaja lopetti salaisen poliisin, mutta modernismin vaino ja tieteen jyrkkä erottaminen teologiasta jatkui vielä 1960-luvulle.


title: Paaviuden historia

text:
Pius X julistettiin vuonna 1954 pyhimykseksi. Hän on ainoa pyhimykseksi julistettu paavi 1900-luvulla. Häntä pidetään suurena, mutta vaatimattomana ja rakastettavan paavina, jolla oli suuri vaikutus paaviuteen.
Noustessaan Pius X:n seuraajaksi paavinistuimelle 1914 Giacomo della Chiesa oli kuusikymmentävuotias. Konklaavin tiedettiin haluavan edellisiä diplomaattisemman paavin, koska ensimmäinen maailmansota oli juuri syttynyt Euroopassa. Uusi paavi oli konservatiivinen ja tällä oli diplomaattista kokemusta. Paavillisen nimensä Benedictus XV hän otti suurelta valistusajan paavilta Benedictus XIV:ltä.


title: Paaviuden historia

text: Benedictus XV:n ollessa paavina paavinistuin julistautui virallisesti puolueettomaksi ensimmäisessä maailmansodassa. Tästä huolimatta sodan molemmat osapuolet syyttivät sitä puolueelliseksi; saksalaisten mielestä paavi oli aatteiltaan ranskalainen ja ranskalaisten mielestä saksalainen. Pasifistinen paavi koetti vedota sodan osapuoliin taistelujen lopettamiseksi, mutta molemmat osapuolet tuomitsivat paavin lausunnon. Yksikään paavin vetoomus ei saanut vastakaikua, eivätkä osapuolet liiemmin hyväksyneet paavin laajinta rauhanvälitysehdotusta 1917. Paavia ei otettu mukaan edes sodanjälkeisiin neuvotteluihin, vaan hän joutui pysymään ulkopuolisena loppuun saakka.


title: Paaviuden historia

text: Maailmansodan jälkeen paavi pyrki parantamaan suhteita Euroopan valtioihin, erityisesti Italiaan ja Ranskaan. Paavi mm. poisti katolilaisilta kiellon osallistua Italian politiikkaan ja antoi vielä siunauksensakin perustetulle katoliselle puolueelle. Benedictus XV:n suorittama Jeanne d'Arcin julistaminen Ranskan suojelupyhimykseksi paransi paavin ja Ranskan suhteita, mikä johti diplomaattisuhteiden normaloimiseen 1921. Benedictus XV:n osoittama puolueettomuus ja humanitaarinen työ sodan aikana nosti paaviuden arvovaltaa jopa siinä määrin, että Turkin hallitus pystytti 1921 Istanbuliin paavin patsaan, joka on omistettu ""maailmantragedian suurelle paaville, kaikkien ihmisten hyvätekijöille kansalaisuuteen ja uskontoon katsomatta""


title: Paaviuden historia

text: Benedictus XV:n seuraajaksi valittiin vuoden 1922 konklaavissa Milanon arkkipiispa ja kardinaali Achille Ratti. Alun perin vahvimmat ehdokkaat paaviksi olivat olleet kardinaalivaltiosihteeri Pietro Gasparri ja kardinaali La Fontane, mutta kummankaan ei onnistunut kerätä taakseen tarvittavaa kahden kolmanneksen enemmistöä. 14. äänestyskerralla konklaavi päätyi kompromissiehdokkaaseen, tiedemiehenäkin mainetta keränneeseen Rattiin. Hän otti nimekseen Pius XI, vaikka jatkoikin edeltäjänsä linjalla eikä Pius X:n. Jo paavin antaessa perinteistä "urbi et orbi" -siunaustaan oli havaittavissa muutosta, koska paavi antoi poikkeuksellisesti siunauksensa Pietarinkirkon ulkoparvekkeelta eikä sisältä, kuten "Vatikaanin vangit" olivat tehneet. Se osoitti selvästi, että uusi paavi halusi ratkaista Italian ja Vatikaanin välisen riidan.


title: Paaviuden historia

text: Paavina Pius XI oli selvä yksinvaltias, jonka raivokohtauksia pelättiin Vatikaanissa. Hän saikin tehokkaasti tahtonsa läpi useissa tapauksissa. Pius XI halusi myös lopettaa Italian ja Pyhän istuimen välisen riidan ja onnistuikin tässä. Hän solmi fasistisen Italian johtajan Benito Mussolinin kanssa Lateraanisopimuksen, joka takasi Vatikaanille itsenäisyyden ja katoliselle kirkolle suosituimmuusaseman Italiassa. Paavi joutui myös tekemään osuutensa Mussolinille, kuten esimerkiksi lopettamaan fasisteja vastustavan kristillisdemokraattisen puolueen tukemisen.


title: Paaviuden historia

text: Lateraanisopimuksen lisäksi Pyhä istuin solmi konkordaatin eli valtiosopimuksen myös kansallissosialistisen Saksan kanssa. Sopimus oli suunnanmuutos Vatikaanin politiikalle, joka oli jyrkästi tuominnut natsismin. Konkordaatin solmiminen Saksan kanssa tarkoitti käytännössä sitä, että paavinistuin joutui hyväksymään kansallissosialismin ja Adolf Hitlerin johtaman puolueen. Se herätti aluksi epäilyjä, että vallassa oleva paavi Pius XI olisi fasisti. Hitler ei kuitenkaan noudattanut konkordaatissa tehtyjä sopimuksia: katolisia kouluja ja kirkkoja suljettiin sekä uskonnonopetusta ja yhdistystoimintaa vaikeutettiin. Paavi yritti protestoida asiasta Hitlerille, mutta Saksa ei muuttanut toimintaansa. Siksi paavi lähetti salaa Saksaan kiertokirjeen, joka luettiin palmusunnuntaina 1937 kaikissa Saksan kirkoissa. Paavi tuomitsi kiertokirjeessä natsien rotuopin, mikä johti useiden saksalaisten pappien toimittamiseen keskitysleireille. Loppuelämänsä ajan Pius XI laati lisää fasismia ja natsismia vastustavia kiertokirjeitä, mutta tuomitsi myös kommunismin ja piti sitä vaarallisempana kirkolle kuin fasismia ja natsismia. Vielä viimeisinä elämän viikkoinaan Pius XI valmisteli natsismin ja fasismin valheet tuomitsevaa puhetta Italian piispoilla. Hän kuitenkin kuoli 10. helmikuuta 1939 eikä koskaan ehtinyt pitää puhettaan tai saada sitä valmiiksi.


title: Paaviuden historia

text: Vuoden 1939 konklaavi ei kestänyt kauan. Jo kolmannessa äänestyksessä kardinaalikollegio päätyi kuuriansa kokeneimpaan diplomaattiin, Eugenio Pacelliin, joka otti paavinimekseen Pius XII. Paaviksi tultuaan hän yritti estää toisen maailmansodan puhkeamista ja ehdottikin Euroopan valtioille neuvotteluja rauhan säilyttämiseksi. Hänen pyyntönsä torjuttiin. Sodan puhjettua paavi yritti vielä pitää Italian erossa siitä, mutta epäonnistui tässäkin. Sodan molemmat osapuolet pyrkivät saamaan Pyhän istuimen puolelleen, mutta Vatikaani oli päättänyt paavin johdolla pysyä puolueettomana, kuten se oli tehnyt ensimmäisessäkin maailmansodassa.


title: Paaviuden historia

text: Vaikka Pius XII toimi sodan aikana rauhan puolesta ja pyrki auttamaan eri maiden hätää kärsiviä asukkaita ja sotavankeja, kiinnitetään nykyaikana enemmän huomiota hänen vaikenemiseensa juutalaisten joukkotuhoamisesta. On totta, että Vatikaani tiesi muita valtioita paremmin juutalaisten järjestelmällisestä tuhoamisesta. Sopimus Mussolinin kanssa ja toisen maailmansodan tapahtumat olivat alentaneet paavin arvovaltaa maailmalla, minkä vuoksi sodanaikaista paavia Pius XII:a jopa syytettiin aikanaan natsiksi ja hänen epäiltiin suojelevan natsirikollisia. Joka tapauksessa paavi ei toiminut aktiivisesti saksalaisia vastaan, vaikka katolinen kirkko pysyikin oppositiossa suhteessa kansallissosialismiin. Tosin paavilla ei olisi todennäköisesti ollut mahdollisuutta estää tai edes hillitä holokaustia, vaikka hän olisi tuominnut sen. Paavilla oli syytä olettaa, että asian suora tuomitseminen olisi vain pahentanut tilannetta. Eräänäkin päivänä paavi poltti keskitysleirejä vastustavan kirjoituksensa, jonka oli aikonut julkaista Italian lehdissä, koska samantyyppinen julkilausuma oli Alankomaissa johtanut kymmenientuhansien juutalaissyntyisten katolilaisten vangitsemiseen. Paavin toimien puolustajat muistavat yleensä myös paavin toiminnan saksalaisten miehittäessä Rooman 1943, jolloin paavi antoi piilottaa noin viitisen tuhatta juutalaista Vatikaaniin ja kaupungin luostareihin.


title: Paaviuden historia

text: Vuoden 1944 jälkeen paavi hallitsi Vatikaania yksinvaltaisemmin kuin aiemmin. Hän ei enää nimittänyt itselleen kardinaalivaltiosihteeriä, mikä teki hänestä entistä yksinvaltaisemman paavin. Kylmän sodan aikana paavi edusti selkeästi läntistä kantaa, joka vastusti kommunismia. Samalla tosin hän pyrki parantamaan Itä-Euroopan valtioiden katolilaisten elinoloja. Italiassa hän antoi jälleen tukensa maan kristillisdemokraattiselle puolueelle, joka oli menettänyt tukensa Pius XI:n Lateraanisopimuksessa. Paavi myös kielsi katolilaisia liittymästä Italian kommunistiseen puolueeseen. Paavi oli modernin teologisen tutkimuksen suhteen edeltäjiään vapaamielisempi, sillä hän antoi 1940-luvulla kirjoittamassaan kiertokirjeessä katolilaisille raamatuntutkijoille luvan käyttää tieteellisiä metodeja. 1950-luvulla paavin linja muuttui kuitenkin konservatiivisemmaksi ja lähemmäs Pius IX:n ja Pius X:n politiikkaa ja joistain uskonkohdista ei enää saatu keskustella kriittisesti. Pius XII myös julisti dogmin Neitsyt Marian ottamisesta ruumiineen taivaaseen. Julistus annettiin "ex cathedra", piispanistuimelta, ja vuoden 1870 kokouksen mukaan paavi oli tällöin erehtymätön. Kuollessaan 9. lokakuuta 1958 Pius XII jätti seuraajalleen konservatiivisen ja vanhanaikaisen katolisen kirkon sekä ikääntyvän kardinaalikollegion; vanha paavi ei ollut nimittänyt viiteen vuoteen uusia kardinaaleja.


title: Paaviuden historia

text: Vuoden 1958 konklaavi valitsi Pius XII:lle seuraajaksi Angelo Giuseppe Roncallin, josta tuli ns. "välikauden paavi". Hän otti paavilliseksi nimekseen nimen Johannes XXIII, ja myöhemmän autuaaksi julistamisensa jälkeen häntä kutsutaan nimellä Autuas Johannes XXIII.


title: Paaviuden historia

text: Paavina Autuas Johannes XXIII oli edeltäjiään paljon kansanomaisempi. Paavi ei ollut myöskään kuurian jäsen, minkä vuoksi hän ei tuntenut Vatikaanin hallintojärjestelmää ja oli siinä tavallaan ulkopuolinen. Hän ei myöskään käyttänyt samanlaista yksinvaltaa kuten edeltäjänsä, eivätkä kardinaalit aina edes totelleet häntä. Paavi yllättikin kardinaalinsa ilmoittamalla näille tammikuussa 1959, että aikoi kutsu koolle Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen. Se oli yllättävää, sillä kun paavi oli Vatikaanin ensimmäisessä kirkolliskokouksessa julistettu opiltaan erehtymättömäksi, luultiin ettei uutta kirkolliskokousta enää tarvittaisi. Aluksi paavin kuuria yritti jarruttaa kirkolliskokouksen koolle kutsumista ilmoittamalla järjestelyjen kestävän vuosikymmeniä, mutta paavi pysyi mielipiteessään. Jo kahden vuoden kuluttua 11. lokakuuta 1962 järjestelyt oli tehty ja kirkolliskokous saattoi alkaa. Poikkeuksellisesti mukaan oli kutsuttu myös kahdentoista muun kristillisien kirkon edustajia. Sulkiessaan kirkolliskokouksen ensimmäisen istuntokauden paavi oli jo kuolemansairas eikä enää nähnyt seuraavaa istuntokautta. Kokous oli kuitenkin jo saanut suuntaviivat ja paavin kuollessa 3. kesäkuuta 1963 häntä surtiin maailmalla todennäköisesti enemmän kuin ketään muuta paavia siihen mennessä.


title: Paaviuden historia

text: Autuas Johannes XXIII esitti vielä kuolinvuoteellaankin toiveenaan, että Giovanni Battista Montinista tulisi hänen seuraajansa. Montini voittikin paavinvaalin, ja hänestä tuli katolisen kirkon virallisten listojen mukaan 262. paavi. Paavinimekseen Paavali VI:n valinnut uusi paavi vielä kruunautti itsensä perinteisellä kolmikerroksisella paavintiaralla, mutta sen jälkeen tiara myytiin ja rahat jaettiin köyhille. Luopuessaan paavinkruunuksikin kutsutusta tiarasta Paavali VI osoitti, ettei paaviutta pitäisi ensisijaisesti arvioida etuoikeuksien ja vallan käsitteillä. Ele ei merkinnyt paavin luopumista hengellisestä vallasta, mutta näytti että paavi on käsitettävä kirkon palvelijana eikä paavin etuoikeutena.


title: Paaviuden historia

text: Paavali VI:n tärkein tehtävä paavina oli saada vietyä Autuas Johannes XXIII:n aloittama Vatikaanin toinen kirkolliskokous loppuun. Taitavana organisaattorina hänen onnistuikin viedä kokous loppuun, mutta se vaati yhteensä neljä istuntokautta. Paavali VI:n tavoitteena oli saada kirkolliskokouksen päätökset hyväksyttyä mahdollisimman suurella enemmistöllä, minkä vuoksi hän teki paljon myönnytyksiä katolisen kirkon konservatiiviselle haaralle. Siksi kirkolliskokouksen tulokset olivat liian uudistusmielisiä konservatiiveille ja liian vanhoillisia radikaaleille uudistajille. Vaikka paavin suosio kärsi molempien tahojen suunnalta, onnistui Paavali VI:n palauttaa järjestys kokouksen jäljiltä sekavaan katoliseen kirkkoon. Paavina hän myös kansainvälisti kirkkoa: hänet paaviksi valinneessa konklaavissa oli ollut 80 kardinaalia, hänen kuollessaan 1978 heitä oli 138.


title: Paaviuden historia

text: Paavali VI:n ja Johannes Paavali II:n väliin sijoittuu lyhyt, 34 päivää kestänyt, pontifikaatti. Johannes Paavali I valittiin paavinistuimelle 26. elokuuta 1978, ja hän kuoli kolmekymmentäkolme päivää myöhemmin. Konklaavi kutsuttiin jo toista kertaa samana vuonna kokoon, ja nyt kardinaalit joutuivat kokoontumaan 14. lokakuuta.


title: Paaviuden historia

text: Vuoden 1978 toisessa konklaavissa Johannes Paavali I:n seuraajaksi valittiin puolalainen Karol Wojtyla, joka otti paavilliseksi nimekseen Johannes Paavali II:n.


title: Paaviuden historia

text: Opillisesti Johannes Paavali II oli enemmän säilyttäjä kuin uudistaja. Huolimatta ulkoisista paineista hän pitäytyi kristinuskon perinteisessä tulkinnassa. Paavin politiikka oli yhdistelmä edistyksellistä suhtautumista sosiaalisiin uudistuksiin ja äärikonservatiivista moraalioppia. Paavi vastusti leppymättä naispappeutta, ehkäisyä, homoseksuaalisuutta, geenimanipulaatiota, vapautuksen teologiaa, aborttia, eutanasiaa, pappien avio-oikeutta, transsukupuolisia, Irakin sotaa ja kuolemanrangaistusta. Hän kannatti radikaaleja toimia köyhyyden poistamiseksi, mm. köyhien maiden velkojen anteeksiantamista. Hän yritti saada maininnan kristinuskosta EU:n perustuslakiin. Kristinuskon nykysuunnalle tyypillisesti suuri osa paavin ja eurooppalaisen maallisen maailman ristiriidoista koski seksuaalimoraaliin liittyviä kysymyksiä.


title: Paaviuden historia

text: Voimakkaalla ja näkyvällä esiintymisellään paavi sai paljon medianäkyvyyttä maailmassa ja pitkän virkakautensa aikana hänestä tuli tärkeä moraalivaikuttaja. Paavin merkitys kommunismin luhistumiseen itäisessä Euroopassa ja varsinkin Puolassa oli erityisen suuri.


title: Paaviuden historia

text: Johannes Paavali II pitkä kausi päättyi hänen kuolemaansa 2. huhtikuuta 2005. Vatikaanin virkamiehet ovat alkaneet kutsua paavia hänen kuolemansa jälkeen Johannes Paavali Suureksi, mikä on huomattava kunnianosoitus sillä vain kahdesta aiemmasta paavista on käytetty tätä nimeä, heidät kaikki julistettiin myöhemmin pyhimyksiksi. Vatikaani perustelee nimen käyttöä sillä, että paavi uudisti instituution perusteellisesti tekemällä paavista globaalin vaikuttajan samalla, kun hän piti kiinni kirkon perusarvoista. Kriitikoiden mielestä paavi ei kyennyt vastaamaan nykyajan haasteisiin, ei ryhtynyt välttämättömiin uudistuksiin ja ei siksi ansaitse tulla kutsutuksi suureksi. Nimen yleistyminen käyttöön riippuu kuitenkin tavallisesta kansasta. Tällä hetkellä yleistymisestä ei ole näyttöä.


title: Paaviuden historia

text: Joseph Alois Ratzinger valittiin 2005 konklaavissa Johannes Paavali II:n seuraajaksi neljän äänestyskerran jälkeen. Kardinaalina Ratzingeria pidettiin katolisen kirkon konservatiivisen siiven johtohahmona, joka on korostanut opin puhtautta, vastustaa ehkäisyä, tuomitsee homoseksuaalisuuden, naispappeuden ja radikaalifeminismin sekä vastustaa keskustelua pappien selibaatin poistamisesta. Lisäksi Ratzinger uskonopin kongregaation johtajana oli myös osavastuullinen Vatikaanin kielteiseen suhtautumiseen vapautuksen teologiaa kohtaan. Hänen näkemyksensä mukaan katolinen kirkko on ainoa oikea kirkko ja kardinaalikaudella hänen suhtautumisensa viime aikoina alkaneeseen uskontojen lähentymiseen ja vuoropuheluun oli hyvin jyrkkä. Ihmisenä häntä pidetään kuitenkin miellyttävänä, älykkäänä, pohdiskelevana, uutterana ja kohteliaana sekä hieman ujona verrattuna muuten vahvaan maineeseensa. Monissa suhteissa Benedictus XVI näyttää paavina lieventäneen näkemyksiään aikaisempaan verrattuna.


title: Paaviuden historia

text: Ennen paaviksi tuloaan Benedictus XVI toimi yli 20 vuotta edeltäjänsä paavi Johannes Paavali II:n lähimpänä neuvonantajana. Häntä on kutsuttu "opilliseksi portinvartijaksi", mutta toisaalta myös jyrkemmin "Jumalan rottweileriksi" tai "Panssarikardinaaliksi" ("Der Panzerkardinal").


title: Paaviuden historia

text: Paavin syyskuussa 2006 pitämä puhe, jossa hän lainasi erästä Bysantin keisarin lausuntoa, herätti kohua muslimimaissa. Vasta mediakohun rauhoituttua selvisi paavin puuttuneen aivan oikeisiin asioihin, ja kuukauden kuluttua puheesta paavi oli saanut 38 muslimioppineelta puheeseensa vastauksen, jossa he myönsivät paavin olleen oikeassa hänen sanoessaan Koraanin kieltävän uskoon pakottamisen.


title: Paaviuden historia

text: Johannes Paavali II:n linjana oli lähentää eri uskontoja keskenään. Tähän politiikkaan kuului se, ettei paavi ottaisi puheeksi eri uskontojen ongelmia. Uusi paavi vaatiikin todellista vuoropuhelua eri uskontokuntien kanssa, jotta näiden väliset riidat saataisiin selvitetyksi.


title: Lihantarkastus

text: Lihantarkastus on lain mukaan säädettyä elintarvikevalvontaa. Lihantarkastusta tehdään teurastamoissa. Riistan- ja poronlihan tarkastuksista on omia säännöksiään. Kaikki myytäväksi tarkoitettu liha on tarkastettava. Tarkastaminen alkaa EU-säännösten mukaisesti tarkastamalla teuraaksi tarkoitettu eläin jo elävänä. Sairaiden eläinten teurastaminen ei ole sallittua. Suomessa ei ole enää niin sanottua sairasteurastusta. Lihantarkastusta tekevät teurastamoilla valtion palveluksessa olevat lihantarkastuseläinlääkärit avustajineen. Eri eläinlajit tutkitaan ohjeiden mukaisesti ja tarvittaessa otetaan näytteitä tarkempia tutkimuksia varten. Sioista otetaan trikiininäytteet. Kaikki kauppoihin päätyvä liha on siis tarkastettua. Tarkastuspakko ei koske suoramyyntiä, jos lihaa ostetaan suoraan tuottajalta eikä toimintaan liity säännöllistä liiketoimintaa. Tarkastuspakko koskee siis pieniäkin tilateurastamoita.


title: Lihantarkastus

text: Lihantarkastus on ennen kaikkea aistinvaraista: miltä ruho ja sisäelimet näyttävät, miltä ne tuntuvat. Epäilyttävistä ruhoista otetaan näytteitä, joista ensimmäisenä tutkitaan haju keittämällä lihaa. Yleensä epäilyttävistä ruhoista otetaan näytteet myös bakteriologisia tutkimuksia varten ja niiden valmistuminen kestää pari vuorokautta. Tarkastettava ruho on karanteenissa tutkimusten aikana.


title: Lihantarkastus

text: Uutena asiana lihantarkastuksessa on BSE (hullun lehmän tauti), joka omien sääntöjensä mukaisesti tutkitaan tietyn ikäisten nautojen aivonäytteestä. Lampailla on vastaava tutkimus.


title: Lihantarkastus

text: Lihantarkastus on ollut pitkään periaatteessa samanlaista, jos liha näyttää, haisee tai maistuu pahalta, sitä ei käytetä ravinnoksi. Jo Mooseksen kirjoissa on eräänlaisia lihantarkastusohjeita. Niin kauan kuin Suomessa ja muissa maissa teurastuttaminen tapahtui pienissä yrityksissä eikä eläimiä kuljetettu pitkiä matkoja, teuraseläimissä saattoi olla yksittäisiä vikoja mutta ne eivät yleensä aiheuttaneet laajoja sairastumia. Nykyisin kun teuraseläimiä kasvatetaan suurissa yksiköissä, kuljetetaan pitkiä matkoja teurastamoihin, lihaa pakataan ja säilötään, lihantarkastuksen ongelmat ovat toisenlaisia kuin aikaisemmin. Teurastamojen ja tuottajajärjestöjen toimesta eläinten kasvatuksessa ja kuljetuksessa käytetään paljon erilaisia neuvontapalveluja, joiden ansiosta lihaa pystytään tuottamaan suurissakin yksiköissä turvallisesti. Tarttuvat eläintaudit ovat suurin uhka nykypäivänä kun ihmiset matkustavat paljon ja elintarvikkeitakin tuodaan ja viedään maasta toiseen.


title: White Pass and Yukon Route

text: White Pass and Yukon Route on rautatieyhtiö, joka liikennöi Yhdysvaltain Alaskan osavaltiossa sekä Kanadan Brittiläisen Kolumbian provinssissa ja Yukonin territoriossa. Yhtiö liikennöi kapearaiteisella rautatiellä, jonka päätepisteet ovat Skagway Alaskassa ja Whitehorse Yukonissa. Sen emoyhtiö on Pacific and Arctic Railway and Navigation Company.


title: White Pass and Yukon Route

text: Rautatien rakentaminen sai alkunsa Klondiken kultaryntäyksen aikana vuonna 1897. Tuolloin kullanetsijöiden suosima reitti Skagwaysta vuorten yli Dawson Cityn kultakentille kulki vaarallisten Chilkoot Pass- ja White Pass -solien kautta. Kanadan rajalla kullanetsijät pysäytettiin, ja ne, joilla ei ollut vähintään tonnin verran elintarvikkeita mukanaan, käännytettiin takaisin. Rajanylityksen asettamien elintarvikevaatimusten vuoksi tarvittiin hevosta ja muulia parempia kuljetusmuotoja. Lukuisia suunnitelmia syntyi, ja vuonna 1897 Kanadan hallitukselle esitettiin 32 suunnitelmaa Yukoniin rakennettavista rautateistä. Näistä useimmat eivät kuitenkaan päässeet edes toteutusasteelle.


title: White Pass and Yukon Route

text: Vuonna 1897 kolme erillistä yhtiötä aloitti yhteistyössä Skagwayn ja Fort Selkirkin välisen 523 kilometrin mittaisen rautatieosuuden rakentamisen. Rahoitus tuli pääasiassa brittiläisiltä sijoittajilta. Säästösyistä rautatien raideleveydeksi valittiin kolme jalkaa eli 914 millimetriä: kapeampi raideleveys vaati kapeamman ratapenkereen ja siten vähemmän maanrakennustöitä. Kustannussäästöt olivat tärkeitä alueella, jossa rautatien penger piti räjäyttää kallioon. Kaikkiaan 450 tonnia räjähdysainetta käytettiin Skagwayn ja White Passin välisen rataosuuden rakentamiseen. Normaalia kapeampi raideleveys helpotti myös radan linjaamista, sillä rataan voitiin rakentaa maastonmuotoja mukailevia kaarteita, jotka olivat pienempisäteisiä kuin normaaliraideleveyksisellä radalla.


title: White Pass and Yukon Route

text: Rakennustyö aloitettiin toukokuussa 1898, mutta kaupunginhallitus sekä paikallinen rikollispomo, Soapy Smith, asettuivat vastustamaan hanketta. Samuel Graves valittiin rikollisjengiä taivuttelemaan lähetettävän seurueen johtajaksi. Illalla 8. heinäkuuta 1898 Soapy Smith sai surmansa tulitaistelussa eräässä rikollisten ja rautatieläisryhmän välisessä kokouksessa. Rautatieläiset avustivat muidden rikollisten kiinniotossa tukkimalla pakotiet, ja pidätysten jälkeen rautatien rakentaminen saattoi jatkua esteettä.


title: White Pass and Yukon Route

text: Ensimmäinen Alaskassa liikkunut juna kulki 21. heinäkuuta 1898. Kyseessä oli juhlajuna, joka lähti Skagwaystä mukanaan kaupungin asukkaita, ja se kulki rautatien silloiseen päätepisteeseen noin kymmenen kilometrin päähän kaupungin ulkopuolelle ja takaisin. 30. heinäkuuta 1898 lontoolainen White Pass & Yukon Railway Company Limited hankki omistukseensa rautatien rakentamisen aloittaneen kolmen yhtiön osuudet.


title: White Pass and Yukon Route

text: Rautatien rakentajat saavuttivat 879,35 metrin korkeudella ja 32,2 kilometrin päässä Skagwaystä sijaitsevan White Passin solan huipun helmikuun puolessa välissä vuonna 1899. Brittiläisen Kolumbian Bennettiin saakka rautatie valmistui 6. heinäkuuta 1899, ja samana kesänä alkoivat Carcrossin ja Whitehorsen välisen 177 kilometrin pituisen rataosuuden rakentamistyöt. Osuus Bennettistä Carcrossiin kulki pitkin vaikeasti rakennettavaa järvenrantaa, ja rata Carcrossiin saakka valmistui 29. heinäkuuta 1900, ja aikataulunmukainen liikenne pääsi alkamaan 1. elokuuta. Tällöin kultaryntäys oli kuitenkin jo laantumassa.


title: White Pass and Yukon Route

text: Kultaryntäyksen hiipuessa ammattimainen ja koneellinen kaivostoiminta oli alkamassa. Kaivostoiminta ei kuitenkaan keskittynyt kullanetsintään, vaan kuparin, hopean ja lyijyn kaivamiseen. Lähin satama oli Skagwayssä, ja ainoa käytettävissä oleva reitti oli White Pass and Yukon Routen rautatie sekä yhtiön jokiveneet.


title: White Pass and Yukon Route

text: Suurin osa rautatien kuljettamasta rahdista muodostui malmista ja jalosteista, mutta yhtiö kuljetti myös matkustajia sekä muuta rahtia. Rautatie oli pitkän aikaa helpoin kulkuyhteys Yukoniin, ja Skagway oli ainoa reitti merelle.


title: White Pass and Yukon Route

text: Suunnitelmat oli tehty ja rahoitus hankittu Whitehorsen ja Carmacksin välistä rataosuutta varten, mutta kaaos jokilaivuripalveluissa aiheutti liikenteellisen pullonkaulan. White Pass and Yukon hankki rautatien rakentamiseen varatuilla rahoilla omistukseensa jokilaivoja luodakseen luotettavan kuljetusyhteyden Whitehorsen ja Dawson Cityn välille.


title: White Pass and Yukon Route

text: Vaikka yhtiö ei koskaan rakentanun Whitehorsen ja Fort Selkirkin välistä rataa, laajennettiin rataverkkoa hieman vuoden 1900 jälkeen. Vuonna 1901 rakennettiin neljän kilometrin mittainen niin kutsuttu Takun raitiotie () Taku Cityyn. Raitiotietä käytettiin laivamatkustajien ja rahdin siirtoon Tagish Lake ja Atlin Lake -järviä erottavan kannaksen ylitse. Raitiotiellä oli liikennettä aina vuoteen 1951 saakka. Raitiotiellä liikennöitiin höyryveturivetoisella junalla, eikä radalla ollut kääntöpöytää jolla veturi olisi saatu käännettyä ympäri. Raitiotiellä käytetty veturi, "Duchess", on nykyisin näytteillä Carcrossissa.


title: White Pass and Yukon Route

text: Vuonna 1910 yhtiö liikennöin myös Whitehorsesta Pueblon kaivosalueelle johtavalla sivuradalla. Sivurata hylättiin 1918 tien rakentamisen myötä.


title: White Pass and Yukon Route

text: White Pass and Yukon Route jatkoin toimintaansa vielä vuoden 1914 jälkeenkin. Tähän mennessä kaikki muut Yukonin territorion rautatiet olivat jo lopettaneet toimintansa. Lakkautettuihin rautateihin kuului myös Dawson Cityn Klondike Mines Railroad.


title: White Pass and Yukon Route

text: Suuren laman aikana 1920–1930-luvuilla liikenne oli vähäistä, ja osan lamakaudesta rautatiellä liikennöi vain yksi juna viikossa.


title: White Pass and Yukon Route

text: Toisen maailmansodan puhjettua rautatien liikenne kasvoi. Alaskasta tuli Yhdysvaltain tärkeä stratginen kohde, sillä puolustusministeriö pelkäsi mahdollista Japanin maihinnousua. Yhdysvaltain maavoimat otti rautatien haltuunsa ja tuotti sinne uusia ja käytettyjä vetureita eri puolilta Yhdysvaltoja.


title: White Pass and Yukon Route

text: Toisen maailmansodan ajoilta on olemassa kaksi sitkeää myyttiä White Pass and Yukon Routen osuudesta Alcan Highway -maantien rakentamiseen liittyen. Myytit ovat esillä lähes jokaisessa rautatietä käsittelevässä kirjassa ja artikkelissa, ja ne koskevat yhtätoista 2-8-2 MacArthur-tyyppistä höyryveturia, jotka maavoimat siirsi rautatielle 1943. Ensimmäisen myytin mukaan veturit olisi kavennettu metrin raideleveydeltä 914 millimetrin raideleveydelle Skagwayn varikolla. Toisen myytin mukaan ne oli tarkoitettu toimitettavaksi Iraniin, mutta tuotiinkin White Pass and Yukon Routelle. Kumpikaan myyteistä ei kuitenkaan ole tosia.


title: White Pass and Yukon Route

text: Kyseiset veturit olivat järjestysnumeroiltaan USA 100 — USA 200, ja ne oli rakentanut Baldwin Locomotive Works 914 millin raideleveydelle. Veturit saapuivat tehtailta valmiiksi koottuina, eikä muutostöitä tarvittu. MacArthur-tyyppiset veturit oli suunnitellut American Locomotive Company, ja niiden raideleveyttä saatettiin helposti muuttaa. Baldwin Locomotive Works, American Locomotive Company sekä muutama muu yhtiö rakensivat yhteensä lähes 800 MacArthur-tyyppistä veturia.


title: White Pass and Yukon Route

text: Syy siihen, miksi vetureita ei alun perinkään oltu tarkoitettu Iraniin lähetettäviksi, oli Iranin rautatieverkon 1 435 millimetrin raideleveys. Iranin rataverkolla oli myös pitkiä tunneleita sekä vähän vesityspaikkoja, joten maavoimat käytti siellä pääasiassa dieselvetureita.


title: White Pass and Yukon Route

text: Liikennemäärien ennätysaikaa White Pass and Yukon Routella oli Alaska Highwayn rakentamisaika. Tuolloin rautatien aikatauluissa oli 17 päivittäistä vakinaista junaa. Kiivaimpina aikoina jopa 37 junaa saapui Whitehorsen asemalle 24 tunnin sisällä.


title: White Pass and Yukon Route

text: Vuonna 1951 muodostettiin uusi White Pass and Yukon Corporation Ltd., joka hankki omistukseensa selvitystilassa olevat WP&YR:n omistaneet rautatieyhtiöt, ja yhtiön rahoitus uudelleenorganisoitiin. Vaikka useimmat Pohjois-Amerikan kapearaiteisista rautateistä olivat jo lopettaneet toimintansa, White Pass and Yukon Route jatkoi liikennöintiä.


title: White Pass and Yukon Route

text: 1950-luvun puolivälissä rautatieyhtiö hankki dieselvetureita höyryvetureiden tilalle, ollen yksi harvoista dieselvetoon siirtyneistä pohjoisamerikkalaisista kapearaiteisista rautateistä. Dieselveturit valmisti General Electric, ja myöhemmin yhtiö hankki lisää vetureita American Locomotive Companylta sekä Montreal Locomotive Worksilta.


title: White Pass and Yukon Route

text: White Pass and Yukon oli myös yhdistettyjen kuljetusten pioneeri. Se aloitti konttijunaliikenteen 1956 ja mainoslauseenaan käytti termiä "Container Route". Rautatiellä oli erikoistyönä rakennettuja konttiliikenteeseen tarkoitettuja vaunuja, ja se omisti myös maailman ensimmäisen konttilaivan, "Clifford J Rogersin".


title: White Pass and Yukon Route

text: Lyijy- ja sinkkikaivos Farossa Yukonissa avattiin 1969. Rautatieyhtiö hankki seitsemän uutta 1 200 hevosvoiman dieselveturia American Locomotive Companylta, sekä uusia tavaravaunuja ja malmikuupalla varustettuja siirtolavavaunuja. Skagwayn satamaan rakennettiin uusi malminkuormauslaituri malmiliikennettä varten. Syksyllä 1969 rakennettiin uusi tunneli ja silta, jotka korvasivat vanhan, raskaalle malmijunaliikenteelle liian heikoksi osoittautuneen Dead Horse Gulchin sillan. Rakennuskustannukset olivat valtavat, ja rautatien talous tuli riippuvaiseksi malmiliikenteestä.


title: White Pass and Yukon Route

text: Matkustajaliikenne lisääntyi, kun risteilyalukset alkoivat poiketa Skagwayn satamassa. Skagwayn ja Whitehorsen välillä rautatie oli ainoa yhteys aina vuoteen 1978 saakka, jolloin maantie valmistui. Tien valmistumisen jälkeenkin rautatie jatkoi toimintaansa malmijunaliikenteen turvin. Näihin aikoihin rautatien dieselvetureiden vihreä-keltainen väritys korvattiin sinisellä.


title: White Pass and Yukon Route

text: Vuonna 1982 metallien maailmankauppahinnat laskivat rajusti, ja sillä oli tuhoisa vaikutus White Pass and Yukon Routen pääasiakkaisiin. Useat kaivokset, mukaan lukien Faron kaivos, suljettiin. Malmiliikenteen lakatessa rautatie menetti kaikki tulonsa. Toiveet kaivosten avaamisesta kuitenkin elivät, ja rautatie operoi pelkkiä matkustajajunia useiden kuukausien ajan. Liikenne oli kuitenkin tappiollista, ja yhtiö lopetti toimintansa 7. lokakuuta 1982.


title: White Pass and Yukon Route

text: Yhtiö myi osan diselvetureista Kolumbiaan, ja uudemmat Montreal Locomotive Worksin valmistamat veturit myytiin US Gypsumille. Kolumbiaan myydyt veturit osoittautuivat liian raskaiksi, eikä niitä käytetty. Ne hankittiin takaisin vuonna 1999.


title: White Pass and Yukon Route

text: Liikenteen lakkauttaminen ei kuitenkaan sulkenut rautatietä pitkäksi aikaa. Alaskaan suuntautuva matkailu alkoi lisääntyä, ja useat risteilyalukset alkoivat pysähtyä Skagwayssä. Rautatien varren dramaattiset maisemat alettiin nähdä matkailuvalttina, ja jo kertaalleen purettu Skagwayn satamalaiturille johtava rata rakennettiin uudelleen. Risteily-yhtiöt kannustivat rautatien avaamista uudelleen perinnerautatienä. Sijaintinsa vuoksi rautatie oli myös ihanteellisessa paikassa: risteilymatkustajat saattoivat siirtyä lähes suoraan laivasta junaan ja takaisin.


title: White Pass and Yukon Route

text: Vuonna 1988 United Transport Unionin ja White Pass and Yukon Routen väliset neuvottelut saatiin päätökseen, ja rautatie avattiin pelkästään henkilöliikenteelle Skagwayn ja White Passin välillä. Rautatie teki myös tarjouksen malmiliikenteestä uudelleen avatun Faron kaivoksen ja Skagwayn välillä, mutta tiekuljetuskustannusten osoittaudutta halvemmaksi tarjous hylättiin.


title: White Pass and Yukon Route

text: Nykyisin rautatiellä liikennöidään edelleen vanhoilla salonkivaunuilla, joista vanhin on rakennettu vuonna 1883, 15 vuotta ennen kuin WP&YR avattiin liikenteelle. Kahdeksan uutta vaunua rakennettiin 2005 käyttäen mallina 1800-luvun lopun vaunuja.


title: White Pass and Yukon Route

text: Rautatien sulkemisen jälkeen ensimmäinen Ratatyöjuna Skagwaysta Whitehorseen pääsi perille määränpäähänsä syyskuun lopulla 1988. Junalla oli tarkoitus siirtää kaksi veturia Whitehorsesta Skagwayhin kunnostettavaksi. Junamiehistö vietti viikon Whitehorsessa siirtäen halustoa pois kupungin keskustasta. Seuraavana vuonna ne siirrettiin vanhoille sivuraiteille kaupungin eteläpuolelle, ja useat niistä lopulta myytiin. Suurin osa Whitehorsen keskustan raiteistoista on sen jälkeen purettu, ja rautatien nykyinen päätepiste sijaitsee kuuden korttelin päässä entiseltä rautatieasemalta. Whitehorseen asti ei kuitenkaan radan huonon kunnon vuoksi liikennöidä, vaan käytössä on 109 kilometrin mittainen osuus Skagwaysta Carcrossiin, joka on noin 63 prosenttia alkuperäisestä reittipituudesta.


title: White Pass and Yukon Route

text: Rautatiellä ei sen toiminnan aikana tapahtunut vakavia kuolemaanjohtaneita onnettomuuksia. Vasta 3. syyskuuta 2006 tapahtuneen työjunan raiteiltasuistumisen seurauksena yksi vapaaehtoistyöntekijä sai surmansa. Työjuna, joka muodostui veturista numero 114 ja kahdeksasta soravaunusta, suistui raiteilta vajaat viisi kilometriä Bennettiin eteläpuolella. Turmassa menehtyneen lisäksi kolme loukkaantui, yksi heistä vakavasti ja vietiin helikopterilla sairaalahoitoon.


title: Västäräkit

text: Västäräkit (Motacillidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo, johon kuuluu 7 sukua ja 68 lajia. Västäräkeille ominaista on pitkä keikutteleva pyrstö. Heimon linnut ovat pituudeltaan noin 15–18 cm ja ruumiinrakenteeltaan ne ovat hoikkia hyönteissyöjiä, jotka viettävät aikansa yleensä maassa. Ne munivat yleensä 5–6 pilkullista munaa pesäänsä. Suomessa västäräkkien heimosta ainoastaan kirviset ("Anthus") ja västäräkit ("Motacilla") pesivät kesällä ja ne muuttavat elo-lokakuussa takaisin Pohjois-Afrikkaan, josta ne palaavat huhtikuussa.


title: FN Five-seveN

text: FN Five-SeveN (myös FN 5-7) on belgialaisen asevalmistaja Fabrique Nationale de Herstalin valmistama itselataava pistooli.


title: FN Five-seveN

text: FN Herstal suunnitteli Five-seveNin yhdessä FN P90 -konepistoolin kanssa. Niiden käyttämä 5,7 × 28 millimetrin patruuna kehitettiin erityisesti läpäisemään luodinkestävät liivit. Patruunan luoti kykenee läpäisemään kevlar-liivit 300 metrin päästä ja sotilaskypärän 240 metrin päästä. Five-seveNin etuja ovat tulivoimaisuuden ohella tarkkuus, pieni rekyyli, poikkeuksellisen suuri lähtönopeus, kevyt paino ja poikkeuksellisen suuri 20 ammuksen lipas, jotka tekevät pistoolista hyvin luotettavan aseen.


title: FN Five-seveN

text: Vaikka jotkin erikoisjoukot, esimerkiksi Ranskan GIGN ja poliisin SWAT-yksiköt eri maissa käyttävätkin Five-seveNiä, pistooli ei ole ainakaan tällä hetkellä yleisesti suosittu ase.


title: Amiko Kobayashi

text: Amiko Kobayashi on kuvitteellinen henkilö Marvel Comicsin sarjakuvissa.


title: Amiko Kobayashi

text: Kun Japani joutui suurten lohikäärmeiden hyökkäysten kohteeksi, Ryhmä-X ja japanilainen sankari, Aurinkotuli, yrittivät tuhota ne. Taistelun aikana useat asunnot kuitenkin tuhoutuivat ja niistä useat olivat viattomien siviileiden. Yhdessä niistä asui Amiko äitinsä kanssa. Kun asunto tuhoutui, hänen äitinsä kuoli, mutta Amiko onnistui selviytymään ja Wolverine löysi hänet. Wolverine lupasi pitää huolta tästä pienestä tytöstä, mutta eläessään vaarallsita elämää, hän uskoi ettei sopisi isäksi Amikolle. Hän sitten antoi Amikon adoptoitavaksi, mutta tämä joutui huonoon perheeseen.


title: Amiko Kobayashi

text: Kun Logan vuosia myöhemmin halusi käydä katsomassa Amikoa, hän ei saanut soittoaan perille ja päätti tutkia asiaa. Hän joutui surukseen huomaamaan millaiseen perheeseen Amiko oli joutunut ja vei tytön hyvän ystävänsä Yukion luokse.


title: Amiko Kobayashi

text: Vaikka Yukio ei aluksi pitänyt ajatuksesta, hän otti Amikon huostaansa ja heistä tuli hyviä ystäviä vuosien aikana. Pelätessään Amikon joutuvan vaaraan, Wolverine pyysi Hopeasamuraita katsomaan hänen peräänsä. Hän teki tätä työtä hyvin, mutta joskus Amiko joutui Wolverinen vihollisten hyökkäysten kohteeksi. Kun Ase-X -organisaatio palasi toimintaan, Sapelihammas kaappasi Amikon ja melkein tappoi hänet Ase-X:n käskyjen vastaisesti. Ase-X kuitenkin paransi Amikon ja pyysi tätä anteeksi Loganilta.


title: Amiko Kobayashi

text: Hiljattain Amiko sai tietää äitinsä kuuluneen Shosei-sotureiden sukuun ja viettää nyt aikaansa heidän seurassaan harjoitellen taistelulajeja tehdäkseen Loganin ylpeäksi itsestään.


title: Eläinten rokottaminen

text: Eläimiä rokottamalla pystytään tehokkaasti ennaltaehkäisemään eläinten vaarallisia tartuntatauteja, jotka saattavat aiheuttaa eläinten vakavia sairastumisia ja kuolemantapauksia sekä uhata eläinperäistä elintarviketuotantoa. Eläinten rokottaminen suojaa myös ihmistä niiltä taudeilta (zoonoosit), jotka voivat tarttua eläimestä ihmiseen (esim. rabies eli vesikauhu).


title: Eläinten rokottaminen

text: Suomessa eniten rokotetaan lemmikkieläimiä (kaloista ei tässä tietoja). Koirien tavallisia rokotteita ovat penikkatauti, tarttuva maksatulehdus ja parvo. Nämä sisältyvä ns kolmoisrokotteeseen. Laajempi neloisrokote sisältää näiden lisäksi myös kennelyskän eli parainfluenssa rokotteen. Yleinen rokote on myös raivotauti- eli rabiesrokote, jonkin verran koiria rokotetaan myös leptospiroosia vastaan. Ulkomaisissa rokotustodituksissa kirjainlyhenteen D ja S tarkoittava penikkatautia (Distemper, Staupe), A tarkoittaa tarttuvaa maksatulehdusta (adenovirus) ja P tarkoittaa parvoa. Pi tulee parainfluenssasta ja tarkoittaa siis kennelyskää, L on leptospiroosi ja R raivotauti. Koirat rokotetaan yleensä 12 ja 16 viikon iässä, vuoden vanhoina ja sitten kahden vuoden välein. Rokotetarve saattaa muuttua ja ainakin matkustettaessa ulkomaille koiran kanssa, kannattaa tarkistaa eläinlääkäriltä rokotetarve.


title: Eläinten rokottaminen

text: Kissojen rokotus on periaatteessa samanlaista mutta vastustettavina tauteina ovat kissarutto (parvo) sekä eräät hengitystietulehdukset. Kissoille annetaan raivotautirokote kuten koirille.


title: Eläinten rokottaminen

text: Lemmikkieläimistä freteillä on omat rokotusohjelmansa, samoin turkiseläimille. Siipikarjalle käytetään joskus inhaloitavia rokotteita tai rokote annetaan juomaveden mukana.


title: Eläinten rokottaminen

text: Hevosten tärkein rokote on jäykkäkouristus- eli tetanusrokote. Hevonen on erittäin herkkä jäykkäkouristukselle. Yleensä se annetaan influenssarokotteen kanssa. Rokotusohjelmat vaihtelevat, koska ravi- ja ratsuhevosilla on erilaiset vaatimukset kilpailuihin. Tiineille tammoille annetaan lisäksi virusaborttirokotteita, joka on herpesviruksen aiheuttama hengitystietulehdus, joka voi aiheuttaa keskenmenon eli luomisen. Hevonen voidaan rokottaa myös rabiesta vastaan mutta se ei ole kovin yleistä.


title: Eläinten rokottaminen

text: Lampaita rokotetaan klostridien aiheuttamia sairauksia vastaan, samaa rokotetta voidaan käyttää vuohille, alpakoille ja laamoille. Rokotustarve suunnitellaan tilakohtaisesti.


title: Eläinten rokottaminen

text: Naudoille ei ole Suomessa rokotteita. Eräät rokotteet ovat jopa kiellettyjä, jotta huomattaisiin nopeasti, jos joku tauti ilmestyisi maahan. Rokottamiskielto on usein edellytys lihan ja lihatuotteiden vientiä varten. Esimerkiksi maasta, jossa rokotetaan suu- ja sorkkatautia vastaan, ei yleensä voida osteta lihaa muihin maihin.


title: Eläinten rokottaminen

text: Sikoja voidan rokottaa sikaruusua vastaan. Se on "erysipelothrix rhusiopathiae" bakteerin aiheuttama yleistulehdus. Suurissa, nykyaikaisissa sikaloissa rokotetarvetta ei yleensä ole. Sioille annetaan myös jonkin verran "coli"-rokotteita.


title: Eläinten rokottaminen

text: Usein käytetään rokotesanaa virheellisesti esimerkiksi injektioina annettavista loislääkkeistä tai muista injektioista.


title: Eläinten rokottaminen

text: Rokotustodistus on koirille tai muille kotieläimille annettava vihkonen, tai se voi myös olla rekisteritodistuksen yhteydessä. Siihen merkitään rokotukset, jotka eläin on saanut ja joilla se pääsee näyttelyihin, koulutukseen ym. Rokotustodistus tarvitaan, koska eläin osallistuessaan näyttelyihin ja muihin monen eläimen tilaisuuksiin voisi rokottamattomana tartuttaa vakavia tauteja muihin eläimiin. Esimerkiksi koiran rokotustodistuksessa on rokotukset parvovirusta, kennelyskää, tarttuvaa maksatulehdusta ja muita vastaavia vaarallisia tauteja vastaan.


title: Hastings Banda

text: Hastings Kamuzu Banda (15. tammikuuta 1898 – 25. marraskuuta 1997) oli Malawin ensimmäinen presidentti vuosina 1966–1994. Hän ei ole sukua Malawin neljännelle presidentille Joyce Bandalle.


title: Hastings Banda

text: Banda syntyi lähellä Kasungua Njassamaassa. Hänen syntymäpäivästään ei ole täyttä varmuutta, sillä sitä ei virallisesti kirjattu mihinkään. Joissakin elämäkertakirjoituksissa ilmoitetaan syntymäpäiväksi 14. toukokuuta 1906. Hänen kuolintodistuksensa kuitenkin kertoo presidentin olleen 99-vuotias, ja joidenkin lähteiden perusteella hän oli syntynyt 1896, jolloin hän olisi elänyt yli 100-vuotiaaksi. Vuodelta 1963 peräisin olevassa suomalaisessa lähteessä käytetty syntymävuosi on 1902.


title: Hastings Banda

text: Jonkin aikaa toimistotöissä Johannesburgissa työskenneltyään Banda pääsi vuonna 1925 Yhdysvaltoihin. Hän valmistui high schoolista 1928 ja jatkoi opintojaan aluksi Indianan yliopistossa ja sitten Chicagon yliopistossa, jossa hänen pääaineenaan oli historia. Banda valmistui lääketieteen tohtoriksi Nashvillen yliopistosta Tennesseessä 1937 ja opiskeli vielä Edinburghin yliopistossa. Hän toimi vuosien ajan yleislääkärinä Englannissa ja Skotlannissa.


title: Hastings Banda

text: Banda vastusti Keski-Afrikan liittovaltiota, johon Njassamaakin tuohon aikaan kuului. Toimiessaan lääkärinä Lontoossa 1943–1945 hän tutustui Kwame Nkrumahiin ja muihin afrikkalaisiin vapaustaistelijoihin muttei omaksunut heidän vasemmistolaisuuttaan. Banda palasi kotimaahansa 1958 tavoitteenaan johtaa maa itsenäisyyteen neuvotteluteitse. Malawi-puolue perustettiin hänen ollessa vankeudessa vuonna 1959. Lopulta vuonna 1963 Britannia salli Njassamaan itsenäistymisen ja Bandasta tuli maan ensimmäinen pääministeri 1. helmikuuta 1963.


title: Hastings Banda

text: Njassamaa itsenäistyi 6. heinäkuuta 1964 Malawina, ja Banda nimitettiin sen ensimmäiseksi presidentiksi virallisesti 6. heinäkuuta 1966. Malawin kongressipuolue (MCP) julistettiin ainoaksi lailliseksi puolueeksi. Vuonna 1971 Bandasta tuli elinikäinen presidentti. Hänen virallinen arvonimensä oli "His Excellency the Life President of the Republic of Malaŵi, Ngwazi Dr Hastings Kamuzu Banda". Arvonimi "Ngwazi" merkitsee chichewan kielellä "suurta leijonaa".


title: Hastings Banda

text: Banda hallitsi Malawia kovaotteisesti ja tukahdutti opposition ilmaukset. Bandan hallinto oli myös afrikkalaisella mittapuulla autoritäärinen. Elokuvia, radiota ja lehdistöä valvottiin tarkasti, ja Bandaa vastaan puhuminen oli kiellettyä. Kaikkien täysi-ikäisten kansalaisten tuli olla kongressipuolueen jäseniä. Asukkaiden ja jopa turistien pukeutumista säädeltiin. Leveälahkeisia housuja käyttäviä pitkätukkaisia miehiä ei päästetty maahan.


title: Hastings Banda

text: Banda kuitenkin kannatti naisten oikeuksia. Hänen hallituksensa aikana Malawin infrastruktuuri koheni: rakennettiin useita uusia teitä, lentoasemia, sairaaloita ja kouluja. Vuonna 1981 perustettiin Eton Collegen inspiroima Kamuzu-akatemia, joka on yhä toiminnassa. Banda piti diplomaattisia siteitä Etelä-Afrikkaan myös apartheid-politiikan aikana.


title: Hastings Banda

text: Malawista tehtiin myöhemmin monipuoluedemokratia ja ensimmäisissä presidentinvaaleissa vuonna 1994 vanha ja sairas presidentti Banda hävisi Bakili Muluzille. Banda kuoli eteläafrikkalaisessa sairaalassa 25.11.1997.


title: Luis de Morales

text: Luis de Morales (1509–1586) oli espanjalainen, Badajozin kaupungissa Extremaduran itsehallintoalueella syntynyt taidemaalari. Hänet tunnetaan Kristus- ja madonnakuvistaan. Moralesilla oli tapana kuvata syvää ja palavaa uskonnollista tunnetta.


title: Rauman Poikasoittokunta

text:
Rauman Poikasoittokunta (lyhenne RPS) on perinteikäs Raumalla toimiva puhallinmusiikkia soittava orkesteri, jonka perusti vuonna 1949 Pentti "Pepe" Jalonen. Poikasoittokuntaan kuuluu nimestä huolimatta sekä tyttöjä että poikia. Tyttöjen määrä on nykyään jopa suurempi kuin poikien. Poikasoittokunta on jaettu neljään eritasoiseen kokoonpanoon: A-orkesteriin (noin 60 soittajaa), B-orkesteriin, C-orkesteriin, sekä D-orkesteriin eli puhallinorkesterikouluun. A-orkesteria johtaa Anne Lehtomäki-Koskinen, B-orkesteria Reijo "Takku" Ylinen ja C- ja D-orkestereita Timo Katila.
Poikasoittokunta on kautta aikojen tehnyt useita matkoja toisiin valtioihin. Ensimmäinen matka tehtiin jo vuonna 1953, kun 32 poikaa matkasi Pentti Jalosen johdolla Norjan Gjøvikiin. Tämän jälkeen on seurannut useita matkoja kauaskin, kuten Floridaan. Viimeisimpiä matkoja ovat kilpailumatkat vuonna 2006 Sveitsiin Interlakeniin, 2008 Itävaltaan Wieniin ja 2010 Italiaan Gardajärvelle sekä konserttimatkat 2011 Kreikkaan Kreetalle, 2013 Yhdysvaltoihin Atlantaan ja 2014 jälleen Kreetalle sekä keväällä 2016 Berliiniin Saksaan.


title: Rauman Poikasoittokunta

text: Poikasoittokunta on tunnettu sinisestä esiintymisasustaan, univormusta. Ensimmäiset univormunsa orkesteri sai jo vuonna 1950, kun osuuskauppa lahjoitti Poikasoittokunnalle samettia esiintymisasun tekoon. Univormuun kuuluu valkoinen kauluspaita, tumma kravatti ja sininen takki. Pojilla asuun kuuluu myös siniset housut ja mustat kengät sekä tytöillä valkoinen hame, valkoiset sukat ja valkoiset kengät. Vappumarssissa asuun kuuluu myös sininen päähine, suikka, ja valkoiset hanskat. Takin rintataskun päälle kiinnitetään musikkiopistossa suoritetuista tutkinnoista kertovat tähdet ja kaulukseen 5- ja 10-vuotismerkit. Äänenjohtajilla on asuissaan valkeat äänenjohtajan nauhat.


title: Rauman Poikasoittokunta

text: Rauman Poikasoittokunta toimii Rauman musiikkiopiston alaisuudessa, mutta itse toiminnasta vastaa tukiyhdistys. Ilman tukiyhdistystä ei soittokunnan toiminta olisi mahdollista. Se järjestää muun muassa leirejä ja matkoja, hankkii soittimia ja nuotistoa, maksaa teostomaksuja, vakuutuksia, palkkoja, järjestää konsertteja ja tukee kaikin tavoin orkesterin toimintaa. Yhdistyksen tärkeänä tehtävänä on myös turvata soittokunnan toiminnan jatkuminen tulevinakin vuosikymmeninä. Se kerää varoja toimintaan sekä talkoin että avustuksin. Vuonna 2014 Tuki ry:n puheenjohtajana toimii Hannu Ollila.


title: Reinin–Mainin–Tonavan kanava

text: Reinin–Mainin–Tonavan kanava eli Mainin–Tonavan kanava () on Saksassa sijaitseva vuonna 1992 valmistunut kanavareitti, joka ulottuu Mainzin kaupungista Itävallan rajalle saakka. Se yhdistää Reinin ja Tonavan joet. Kanavareitti on noin 677 kilometriä pitkä, josta Bambergista Kehlheimiin ulottuva Main–Tonava-kanavaosuus on noin 171 kilometriä.


title: Reinin–Mainin–Tonavan kanava

text: Kanava mahdollistaa kulkemisen vesiteitse Pohjanmereltä aina Mustallemerelle. Euroopan itä-länsisuunnassa kulkevan vesireitin tuloväylät sijaitsevat Rotterdamissa, Alankomaissa ja Constanțassa, Romaniassa.


title: Šumen

text: Šumen (, turkiksi Şumnu) on kaupunki Pohjois-Bulgariassa. Se on Šumenin alueen pääkaupunki. Vuosina 1950–1965 sen nimi oli Kolarovgrad Vasil Kolarovin mukaan. Kaupungin asukasluku on 93 649 (2011).


title: Šumen

text: Šumen sijaitsee 80 kilometriä länteen Varnasta vuoristoisella alueella. Tunnetuin maamerkki on Šumenin linnoitus.


title: Reinin–Marnen kanava

text: Reinin–Marnen kanava () on Ranskassa sijaitseva, vuonna 1853 valmistunut kanava. Se yhdistää Marnen ja Reinin, ja ulottuu Châlons-en-Champagnen kaupungin itäpuolelta Strasbourgin kaupunkiin saakka. Kanava on pituudeltaan noin 315 kilometriä.


title: Uimarin olkapää

text: Uimarin olkapää on yleinen uintirasitusvamma. Uimarin olkapää tarkoittaa siis olkanivelen rasitusvammaa. Tällöin kiertäjäkalvosin joutuu jatkuvasti ahtaassa paikassa altistumaan jatkuvalle rasitukselle sekä vapaauinnissa että selkäuinnissa. Seurauksena saattavat olla huonosti paranevat rasitusvammat, joiden hoito on vaikeaa. Kuntouimareille on apua kortisonista, mutta kilpaurheilijan tulee käyttää sitä harkitusti, ainoastaan poikkeustapauksissa.


title: Steve Harper

text: Stephen Alan Harper (s. 14. maaliskuuta 1975 Easington, Englanti) on englantilainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia.


title: Steve Harper

text: Harper siirtyi Newcastleen alasarjaseura Seaham Red Starista kesällä 1993. Hän pelasi ensimmäisinä vuosinaan lähinnä lainasopimuksella alemmilla sarjatasoilla Bradfordissa, Gatesheadissa, Stockport Countyssa, Hartlepool Unitedissa ja Huddersfield Townissa. Ensimmäisen ottelun Newcastlen edustusjoukkueessa Harper pelasi marraskuussa 1998.


title: Steve Harper

text: Harper oli pitkään Newcastlen varamaalivahti. Hänen tullessaan seuraan ykkösmaalivahti oli Pavel Srníček, ja myöhemmin Shaka Hislop ja erityisesti 1997 Newcastleen siirtynyt Shay Given olivat Harperin edellä. Kauden 1999–2000 Harper aloitti ykkösmaalivahtina, mutta sen jälkeen Given valtasi paikan itselleen ja Harper pelasi vain seitsemän liigaottelua seuraavan kuuden kauden aikana. Kaudella 2006–2007 hän sai taas peliaikaa Givenin loukkaannuttua ja pääsi pelaamaan säännöllisesti myös seuraavalla kaudella. Kaudella 2008–2009 Harperista tuli vihdoin Newcastlen ehdoton ykkösmaalivahti, kun Given siirtyi Manchester Cityyn helmikuussa 2009.


title: Hackney

text: Hackney on brittiläinen lämminverinen hevosrotu, joka tunnetaan ennen muuta hyvänä vaunuhevosena. Rotu kehitettiin 1700–1800-luvulla, ja rotuyhdistys "Hackney Horse Society" on pitänyt sen kantakirjaa vuodesta 1833 lähtien. Hackneyt polveutuvat sittemmin sukupuuttoon kuolleista norfolkinravureista. Hackneyt on jalostettu nimenomaan ajohevosiksi ja tunnetaan sitkeydestään ja kyvystään ravata kovaa vauhtia pitkiä matkoja.


title: Hackney

text: Rodun nimi tulee Lontoon samannimisestä kaupunginosasta. Pienellä alkukirjaimella kirjoitettuna englanninkielinen "hackney" viittaa myös yleisesti tavallisiin ratsu- ja ajohevosiin.


title: Hackney

text: Hackneytä kasvatetaan saman rodun sisällä sekä hevos- että ponikokoisena: hackneyponi on säkäkorkeudeltaan korkeintaan 142 cm, hackney 142–168 cm. Hackneyt ovat lähinnä mustia, ruunikoita tai rautiaita. Hyväksytyt väritykset ovat yksivärisiä, mutta valkoisia merkkejä (kohtuullinen sabinokirjavuus) suvaitaan. Hackneyllä on kaunis, joskus hieman kyömy pää, kapea ja siro turpa, suuret silmät, pienet korvat, pitkä kaula, tiivis runko, korkealle kiinnittynyt häntä, voimakas takaosa sekä hyvämuotoiset kaviot. Hackneyn liikkeet ovat näyttävät, matkaavoittavat ja vaivattoman oloiset.


title: Ilari Nummi

text: Ilari Nummi (s. 6. tammikuuta 1961) on suomalainen elokuva- ja teatteriohjaaja. Nummi valmistui elokuvaohjaajaksi Taideteollisesta korkeakoulusta ja laajensi toimintansa teatteriin jo opiskeluaikanaan. Alkuvuodesta 2007 hänestä tuli Tampereen yliopiston ensimmäinen teatteritaiteen tohtori opinnäytetyöllä "Audiovisuaalinen draama. Metodina vuorovaikutus".


title: Ilari Nummi

text: Nummen esikoiselokuva "Kauhun millimetrit" (1992) on myös toistaiseksi jäänyt hänen ainoaksi pitkäksi elokuvakseen. Se on harvinaislaatuinen suomalainen kauhuelokuva nuoresta naisesta, jonka ympärillä tapahtuu outoja asioita. Elokuvan käsikirjoitti Nummen veli Markus Nummi.


title: Ilari Nummi

text: Ilari Nummi on runoilija Lassi Nummen poika.


title: Analyytikko

text: Analyytikko on talouden alan ammatti. Analyytikon työhön kuuluu talouden ilmiöiden ja yritysten seuraamista sekä niiden tulevaisuudennäkymien ennustamista. Analyytikko muun muassa pohtii eri tekijöiden vaikutuksia yritysten pörssikursseihin, ja tekee analyysiensä perusteella osto- ja myyntisuosituksia eri yrityksistä.


title: Analyytikko

text: Analyytikkoja työskentelee muun muassa pankeissa ja pankkiiriliikkeissä. Tyypillisesti analyytikolla on akateeminen korkeakoulututkinto kauppatieteiden alalta (esimerkiksi kauppatieteiden maisteri).


title: Analyytikko

text: Analyytikon vaihtoehtoisia ammattinimikkeitä ovat muun muassa "valuuttastrategi", "korkoanalyytikko", "sijoitusanalyytikko" ja "toimiala-analyytikko".


title: Galina Ustvolskaja

text: Galina Ivanovna Ustvolskaja (, 17. kesäkuuta 1919 Petrograd – 22. joulukuuta 2006 Pietari) oli venäläinen taidemusiikin säveltäjä.


title: Galina Ustvolskaja

text: Ustvolskaja syntyi Pietarissa. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa 1937–1947 ja sai sävellyksenopetusta Dmitri Šostakovitšilta. Šostakovitš oli vakuuttunut siitä, että hänen sävellyksensä tulisivat olemaan menestyksiä. Šostakovitš kosi oppilastaan kahdesti 1950-luvulla, ensimmäisen vaimonsa kuoltua ja toisen avioliittonsa hajottua. Ustvolskaja kuitenkin avioitui itseään parikymmentä vuotta nuoremman oppilaansa Konstantin Bagreninin (ent. Makuhin) kanssa vuonna 1966.


title: Galina Ustvolskaja

text: Pitkään Ustvolskajan teoksista esitettiin ainoastaan isänmaallisia lauluja virallisissa tilaisuuksissa. Neuvostoliiton hajoamisen aikaan ainoa hänen yleisesti esitetty teoksensa oli viulusonaatti vuodelta 1952. Nyttemmin hänen teoksiaan on myös levytetty yhä enemmän.


title: Galina Ustvolskaja

text: Ustvolskaja kuoli 87-vuotiaana 22. joulukuuta 2006.


title: Galina Ustvolskaja

text: Ustvolskaja oli tyyliltään modernisti. Hänen tuotantoonsa kuuluu mm. viisi sinfoniaa, useita pianosonaatteja ja kamarimusiikkia.


title: Carman

text: Carman voi tarkoittaa:


title: Misa Nirhamo

text: Misa Nirhamo on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.


title: Misa Nirhamo

text: Nirhamo tuli tunnetuksi Yle TV1 -kanavan "Kotikatu"-sarjasta vuosina 1995–2012. Siinä hän näytteli Janne Mäkimaata, joka oli yksi sarjan keskeisimmistä henkilöistä. Näyttelemisen ohella hän toimi välillä myös sarjan ohjaajana. Nirhamo on esiintynyt nuorena erinäisissä teattereissa kuten helsinkiläisessä Kellariteatterissa.


title: Carman (Manitoba)

text: Carman on 2 880 asukkaan (2006) kaupunki Manitoban provinssin eteläosassa Kanadassa. Se sijaitsee Provincial Highway 3:n varrella, lähellä Winklerin kaupunkia, noin 70 kilometriä lounaaseen Winnipegistä.


title: Carman (Manitoba)

text: Kaupungissa sijaitsee Manitoban yliopiston campusalue sekä useita majoitusliikkeitä, mukaan lukien motelli Oxbow Inn.


title: Carman (Manitoba)

text: Tunnetuin Carmanista kotoisin oleva henkilö lienee NHL-maalivahti Ed "Eddie the Eagle" Belfour. Myös elokuvanäyttelijä Jack Carson sekä Kanadan purjehdusolympiajoukkueen valmentaja Kelly Hand ovat kotoisin Carmanista.


title: Carman (Manitoba)

text: 25. heinäkuuta 2007 Carmanin kaupungissa mitattiin Kanadan kaikkien aikojen korkein lämpötila, 53,0 °C kosteusindeksin kanssa.


title: Carman (Manitoba)

text: Kaupungissa on uudehko curlinghalli sekä 18-reikäinen avoin golfkenttä. Carman järjestää vuosittain taidetapahtumia, joista osa on laajalti tunnettuja. Vuosittain elokuun alussa kaupungissa järjestetään viulunsoiton "Winston Simpson Fiddle Festival". Maalis–huhtikuussa kaupunki toimii "Tempo, Festival of the Arts" -tapahtuman isäntänä.


title: Carman (Manitoba)

text: Eräs Manitoban vanhimmista kuoroista, 40-jäseninen Sonatrice Singers, on kokoontunut Carmanissa jo yli kolmen vuosikymmenen ajan. Kuoro on voittanut hopeaa ja pronssia Kanadan "Choralfest Canada" -tapahtumassa sekä saanut kunniamainintoja.


title: Carman (Manitoba)

text: Laaja maataloussektori käsittää muun muassa Aubin Nurseries -puutarhan, joka jalostaa ja markkinoi pensaita ja puuntaimia. Toinen kasvitarha on Vanderveens Greenhouses, joka markkinoi yksivuotisia kasveja.


title: VX

text: VX on erittäin myrkyllinen hermokaasu ja sitä pidetään yhtenä maailman tappavimmista kemiallisista aseista. Se on myrkyllisin ihmiskunnan keksimistä aineista, ja Yhdistyneet kansakunnat on luokitellut VX-kaasun joukkotuhoaseeksi. VX on noin 300 kertaa tehokkaampi myrkky kuin esimerkiksi ensimmäisessä maailmansodassa käytetty fosgeeni (COCl). Tappava annos VX:ää on 10 milligrammaa kuutiometrissä ilmaa tai 0,3 milligrammaa suun kautta saatuna.


title: VX

text: VX-kaasu keksittiin vuonna 1952 Imperial Chemical Industriesin laboratorioissa Isossa-Britanniassa, kun kemisti Ranajit Ghosh löysi uudenlaisen hermokaasun ja nimesi sen O-etyyli-S-2-di-isopropyyliaminoetyylimetyylifosfonotiolaattiksi. Imperial Chemical Industries yritti valmistaa ainetta kaupallisiin tarkoituksiin, kunnes VX osoittautui ihmiselle hengenvaaralliseksi ja yhtiö myi hermokaasun kaavan Yhdistyneen kuningaskunnan armeijan tutkimuslaitokselle Porton Downille vuonna 1954. Vuonna 1956 Yhdistynyt kuningaskunta luokitteli VX-kaasun kemialliseksi aseeksi, ja vuonna 1958 maa myi kaasun kaavan edespäin Yhdysvaltoihin vastineeksi yhdysvaltalaisten toimittamille tiedoille ydinaseiden vaikutuksista. Yhdysvallat aloitti VX:n massatuotannon vuonna 1961, kunnes vuonna 1993 Yhdistyneet kansakunnat julisti VX:n joukkotuhoaseeksi ja kielsi sen valmistuksen. Nykyisin vain Yhdysvalloilla ja Venäjällä on VX-kaasua, ja molemmat maat ovat aloittaneet varastojensa hävittämisen. Helmikuussa 2017 Kim Jong-unin veli murhattiin todennäköisesti käyttäen VX-kaasua. Raportin mukaan VX-kaasua löytyi murhatun silmistä.


title: Karl Granit

text: Karl Granit (3. elokuuta 1857 Kuopio – 27. toukokuuta 1894 Kuopio) oli suomalainen insinööri ja valokuvaaja. Kuopion kappalaisen August Fredrik Granitin ja Johanna Elisabet Granitin yhdeksänlapsisen perheen kolmantena syntyneen Granitin kohtalo on ollut jäädä nimekkäämmän ammattilaiskollegan Victor Barsokevitschin varjoon muun muassa sen takia, että paljon hänen otoksiaan on kulkeutunut Barsokevitschin laatikoihin. Vielä 1990-luvulla Granitin kuvia on esitelty vahingossa julkaisuissa Barsokevitschin otoksina.