title: Clara Bow

text: Clara Gordon Bow syntyi 29. heinäkuuta 1905 New Yorkissa Brooklynin Prospect Heightsissa sijaitsevassa 697 Bergen Streetin vuokratalossa noin kello 16.45. Hän myös varttui Prospect Heightsissa. Clara Bow’n vanhemmat olivat Robert Walter (1874–1959) ja Sarah Frances Bow (omaa sukua Gordon, 1880–1923). He olivat menneet naimisiin 26. marraskuuta 1902. Clara oli vanhempiensa kolmas lapsi. Kaksi ensimmäistä tyttölasta olivat syntyneet vuosina 1903 ja 1904. Toinen lapsista eli kaksi tuntia, toinen kaksi päivää. Ensimmäinen kaksi päivää elänyt tytär oli hävitetty roskakoriin. Lääkäri oli sanonut Sarahille, ettei tämä enää saisi tulla raskaaksi. Suurena riskinä oli, että kolmas vauva saattaisi myös kuolla. Varoituksesta huolimatta Sarah Bow tuli kolmannen kerran raskaaksi, kun hän alkoi odottaa Claraa syksyllä 1904. Riskialttiin raskauden aikana helleaalto piinasi New Yorkia heinäkuussa 1905, jolloin lämpötila nousi melkein neljäänkymmeneen asteeseen. Bow kertoi myöhemmin, että he molemmat melkein kuolivat synnytyksessä. Clara oli ei-toivottu lapsi; hänen äitinsä toivoi vastasyntyneen vauvansa kuolevan, eikä siksi hankkinut Claralle syntymätodistusta. Claran isoäiti Sarah Hatton Gordon oli läsnä Claran syntyessä. Hän ravisti elottomana syntyneen tyttärentyttärensä eloon.


title: Clara Bow

text: Bow’lla oli köyhä ja rankka lapsuus, johon sisältyi henkistä ja fyysistä perheväkivaltaa sekä vanhempien jatkuvat riidat. Hänen isänsä oli alkoholisoitunut kapakkalaulaja, joka oli usein kauankin poissa kotoa. Kotona ollessaan hän pahoinpiteli vaimoaan ja tytärtään. Lopulta vanhemmat erosivat ja Clara jäi äitinsä luo. Sarah-äidin mielenterveys alkoi horjua Claran ollessa teini-ikäinen. Hänellä todettiin ”epilepsiasta johtuva psykoosi”, joka johtui vakavasta päävammasta. Psykoosi aiheutti hänelle sekavia ajatuksia, harhaluuloja, vainoharhoja ja aggressiivista käyttäytymistä; hän jopa suunnitteli murhaavansa oman tyttärensä. Sarah kärsi myös kroonisesta masennuksesta. Hän harrasti paljon irtosuhteita ja hankki rahaa prostituoituna. Vuosien 1905 ja 1923 välillä perhe asui neljässätoista eri osoitteessa, mutta harvoin Prospect Heightsin ulkopuolella.


title: Clara Bow

text: Bow’n vanhemmat polveutuivat englantilaisista, irlantilaisista ja skotlantilaisista maahanmuuttajista, jotka olivat tulleet Amerikkaan sukupolvea aiemmin. Molemmat tulivat myös köyhistä ja huonoista oloista. Robert tuli 13-lapsisesta ja Sarah kuusilapsisesta perheestä. Robertin äiti Catherine Gaylor Bow (1838–1877) oli kuollut tämän ollessa kahden vuoden ikäinen ja Robert kasvoi ilman hoitoa, huomiota ja rakkautta. Sarahin isä oli työnsä menettänyt floristi Frederick Gordon, joka ohjasi perhettään rautaisella otteella. Hän oli myös alkoholisti ja pahoinpiteli vaimoaan, joka kärsi mielenterveysongelmista. Frederick Gordonin pahoinpitely Sarahin äitiä kohtaan ajoi hänet mielipuoliseksi. Hän vannotti lapsiaan pitävän heidän äitinsä tilan salaisuutena. Vuoden 1900 väestönlaskennan aikaan Gordon lukitsi vaimonsa kaappiin ja ilmoitti väestönlaskennalle olevansa leski. Hän uskoi tiukasti sen ajan sanontaan ”parempi olla kuollut kuin hullu”. Lopulta hän sulki vaimonsa psykiatriseen sairaalaan 22. elokuuta 1906. Sarahin äiti kuoli 9. marraskuuta 1907 Kings Parkin psykiatrisessa sairaalassa. Frederick Gordon, jota hänen oma tyttärensä vihasi suunnattomasti, muutti Sarahin ja Claran luo asumaan. Tällöin Claran isä oli kadonnut kuukausiksi, joten Sarahilla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin ottaa oma isänsä heille asumaan. Gordon kohteli tyttärentytärtään ystävällisesti ja rakastavasti, hän jopa rakensi Claralle keinun. Vanhempiensa sivuuttamana Clara kasvoi isoisänsä huomassa. Ilo ei kestänyt pitkään, sillä 63-vuotias Frederick Gordon kuoli 21. tammikuuta 1909. Hän oli saanut edellisenä päivänä äkillisesti halvauksen ollessaan antamassa vauhtia keinussa istuvalle Claralle.


title: Clara Bow

text: Clara oli nuorena ujo ja kiusattu. Hän ei viihtynyt muiden tyttöjen seurassa, vaan piti enemmän poikien seurasta aina kouluaikojen alusta saakka. Tytöt pilkkasivat Claraa hänen kuluneista vaatteistaan ja sotkuisista hiuksistaan. Clarasta tuli poikatyttö sekä suosittu poikien keskuudessa. Hänen todellinen ja paras ystävänsä oli samassa vuokratalossa asunut häntä nuorempi Johnny-niminen poika. Clara kuvitteli Johnnyn pikkuveljekseen, jota hän sai suojella ja jonka kanssa sai aina leikkiä. Clara pieksi jokaisen pojan, joka kiusasi Johnnya. Eräänä iltapäivänä vuonna 1915 9-vuotias Clara kuuli kovaa huutoa Johnnyn asunnosta. Clara juoksi portaikkoon ja näki Johnnyn palavan ilmiliekeissä. Kuolinkamppailussaan Johnny huusi Claran nimeä. Clara kääri palavan Johnnyn mattoon. Johnny kuoli parhaan ystävänsä käsivarsille. Lapsuudessaan Claralla oli kiinnostusta urheiluun ja hyvän fyysisen kuntonsa ansiosta hän voitti viisi mitalia pienimuotoisissa urheilukilpailuissa. Tuolloin hän suunnitteli yleisurheilijan uraa.


title: Clara Bow

text: Clara oppi jo nuorena, kuinka hoitaa äitiään epilepsiakohtausten aikana ja käsitellä hänen psykoottisia ja vihamielisiä vaiheitaan. Bow kertoi myöhemmin riistetystä lapsuudestaan: ”Lapsena pidin huolta äidistäni, mutta hän ei pitänyt huolta minusta.”


title: Clara Bow

text: Kun Clara alkoi kasvaa naiseksi, hänen arvostuksestaan ”poikana” hänen vanhassa jengissään tuli ”mahdotonta”. Hän ei enää voinut esiintyä poikien seurassa kuten aiemmin. Claralla ei ollut tyttökavereita, koulussa oli ”sydäntäsärkevää” ja kotona ”kurjaa”, joten hän pakeni todellisuutta ja mielenterveysongelmista kärsivää äitiään elokuviin ja haaveili tulevansa kuuluisaksi ja palvotuksi elokuvatähdeksi. Kun Clara ei ollut koulussa eikä elokuvissa, hän vietti aikaansa Coney Islandilla, jossa myöhemmin myös työskenteli. Vuonna 1919 hän aloitti tyttökoulun nimeltä Bay Ridge High School.


title: Clara Bow

text:
Syksyllä 1921 16-vuotias Bow osallistui paikalliseen "Fame and Fortune" -kykyjenetsintäkilpailuun. Hän sai tukea isältään, mutta äiti oli täysin tyttärensä unelmia vastaan. Bow oli harjoitellut tuntikausia kilpailua varten. Kykyjenetsintäkilpailun järjesti "Motion Picture Classics" -aikakauslehti, ja sen tuomareina toimivat Howard Chandler Christy, Neysa McMein ja Harrison Fisher. He kuvailivat Bow’n olleen ”täynnä itseluottamusta, päättäväisyyttä ja kunnianhimoa”. Bow’n tuntikausia kestäneet harjoitukset tuottivat tulosta, sillä hän voitti kilpailun. Voittonsa myötä Bow sai ensimmäisen kiinnityksensä elokuvaan, kun hänet esiteltiin Christy Cabannelle. Cabanne kiinnitti Bow’n elokuvaansa "Erään konttoritytön kohtalo" (1922), jossa pääosaa esitti Billie Dove. Cabanne vaikuttui Bow’n näyttelijänkyvyistä. Loppujen lopuksi kaikki Bow’n viisi kohtausta leikattiin, kunnes ne liitettiin takaisin hänen kuuluisuutensa myötä. Bow lopetti koulunkäynnin seniorivuotenaan lokakuussa 1921, kun hänelle ilmoitettiin kykyjenetsintäkilpailun voitosta. Hän teki koulun lopettamisen jälkeen tavallista toimistotyötä.
Isänsä kannustamana Bow jatkoi päivittäistä juoksemistaan koe-esiintymisissä ja tarjosi itseään elokuvatoimistoille. Bow kertoi myöhemmin tästä ajasta, jolloin ei saanut rooleja: ”Oli aina jotain. Joko olin liian nuori, pieni tai lihava. Yleensä olin liian lihava.” Lopulta ohjaaja Elmer Clifton tarvitsi poikatytön elokuvaansa "Valaanpyytäjän morsian" (1922). Kun Clifton näki Bow’n "Motion Picture Classic" -aikakauslehdessä, hän pyysi tapaamista Bow’n kanssa. Aluksi Clifton epäröi Bow’n palkkaamista, mutta valitsi lopulta hänet elokuvaan. Bow sai 35 dollarin viikkopalkan. Tähän aikaan myös Sarah-äidin terveydentila huononi entisestään ja hän yritti murhata Claran helmikuussa 1922. Äiti ei jälkeenpäin muistanut mitään tapahtuneesta. Robert vei entisen vaimonsa parantolaan Claran ollessa kuvaamassa elokuvaansa "Valaanpyytäjän morsian". Sarah pysyi parantolassa vain lyhyen aikaa. Robert oli tuonut hänet jo kotiin, kun Clara palasi kuvauksista.


title: Clara Bow

text:
"Valaanpyytäjän morsian" kuvattiin Massachusettsin New Bedfordissa. Bow mainitaan elokuvan alkuteksteissä vasta kymmenentenä, mutta hän sai paljon huomiota kriitikoilta sekä positiivista palautetta roolisuorituksestaan. Bow’sta kirjoitettiin, että hän niittäisi tulevaisuudessa kuuluisuutta elokuvakomediennena. Sanomalehti "The Davenport Democrat and Leader" kirjoitti Bow’sta: ”Elokuvaslangia käyttäen hän ’varasti’ elokuvan…”. "Valaanpyytäjän morsian" oli yleisömenestys, ja sitä esitettiin 22 viikkoa putkeen New Yorkissa. Clara yritti yhteen väliin lepytellä äitiään ottamalla tavallista työtä lääkärin vastaanotolla, jossa hän vastasi puhelimeen. Itse työ oli helppoa, mutta Clara ei pitänyt alhaisesta palkasta ja pitkästä työmatkasta. Joulukuun 1922 loppuun mennessä Sarah-äiti oli menettänyt täydellisesti todellisuudentajuntansa. Hän vain makasi katatonisena sohvalla, eikä enää tuntenut Robertia tai Claraa.
Bow teki myös pienen sivuosan elokuvassa "Naisviholliset" (1923), jossa hän tanssii puolialasti pöydällä. Kun Clara oli kuvaamassa kohtaustaan, hänen isänsä oli tullut kuvauspaikalle kertomaan Claran äidin kuolemasta. 43-vuotias Sarah Bow kuoli epilepsiaan perjantaina 5. tammikuuta 1923. Kun sukulaiset kokoontuivat Sarahin hautajaisiin, raivostunut Clara syytti heitä tekopyhyydestä. Keväällä 1923 Bow sai roolin elokuvasta "The Daring Years". Elokuvan kuvausten aikana Bow ystävystyi näyttelijä Mary Carrin kanssa. Carr opetti Bow’lle meikin käytön. Joulukuun puolivälissä 1923 Bow valittiin kaikista menestyneimmäksi vuoden 1924 WAMPAS Baby Starsiksi. Valinta perustui lähinnä hänen ansioihinsa "Valaanpyytäjän morsian" -elokuvassa.


title: Clara Bow

text: Kesällä 1923 Bow sai poikatytön roolin "Grit" -elokuvasta, joka kertoo nuorisorikollisuudesta. "Gritin" oli käsikirjoittanut F. Scott Fitzgerald ja ohjannut Frank Tuttle, jonka kanssa Bow työskenteli myöhemmin vielä viidessä elokuvassa. Bow tapasi tällöin myös ensimmäisen poikaystävänsä, kameramies Arthur Jacobsonin. "Variety" kirjoitti Bow’sta: ”– – Clara Bow viipyy silmissä vielä kauan elokuvan päättymisen jälkeen.”


title: Clara Bow

text:
Kuvatessaan "Gritiä" New Yorkin Queensin Astoriassa sijaitsevalla Pyramid Studiosilla, Hollywoodin independet-studio Preferred Picturesin Jack Bachman otti yhteyttä Bow’hun. Bachman halusi tehdä Bow’n kanssa kolme kuukautta kestävän koesopimuksen, johon sisältyi 50 dollarin viikkopalkka. Aluksi Bow oli epäröinyt, mutta lopulta suostui. Kesällä 1923 hänet kiinnitettiin "Maytime" -elokuvaan.
Bow ystävystyi elokuvakolumnisti Louella Parsonsin kanssa 21. heinäkuuta 1923. Parsons haastatteli Bow’ta "The New York Morning Telegraphille". Kun Bow joutui vuonna 1931 iltapäivälehtien riepottelemaksi, Parsons puolusti häntä. Hän sanoi Bow’sta muun muassa näin: ”hän on niin virkistävän teeskentelemätön kuin hän ei olisi koskaan kohdannut minkäänlaisia keinoja teeskentelyyn” ja ”hänellä ei ole mitään salaisuuksia maailmalta, hän luottaa kaikkiin… hän on melkein liian hyvä…”.


title: Clara Bow

text:
Bow jätti New Yorkin, isänsä ja poikaystävänsä taakseen 22. heinäkuuta 1923 lähdettyään Hollywoodiin. Heinäkuun lopussa Bow meni studiopäällikkö B. P. Schulbergin toimistoon. Hänet koekuvattiin ja palkattiin Preferred Picturesin sopimusnäyttelijäksi elokuun alussa. Bow sai viikossa palkkaa noin 200 dollaria. Preferred Picturesilla Bow’n työtahti oli nopeaa, mikä ei kuitenkaan tuonut hänelle läpimurtoa. Bow sai edelleen positiivista huomiota, mutta kriitikot eivät pitäneet Preferred Picturesin tuottamien elokuvien laadusta. Tuottaja lainasi Bow’ta estotta muiden studioiden elokuviin, joissa hänelle avautuivat mahdollisuudet näyttää kykynsä. Bow käytti nämä tilaisuudet hyväkseen ja alkoi vähitellen edetä hitaasti suurempiin kuvioihin.
Bow ja hänen "esiliinansa" käsikirjoittaja-agentti Maxine Alton vuokrasivat asunnon vuonna 1923 The Hillview’stä, joka sijaitsee lähellä Hollywood Boulevardia. Naisten välit kiristyivät uuteen vuoteen 1924 mennessä. Preferred Picturesia johti Schulberg, joka oli aiemmin työskennellyt Famous Players-Laskylle. Hän oli kuitenkin menettänyt työnsä valtataistelun jälkiseurauksena, ja perustanut 27-vuotiaana Preferred Picturesin vuonna 1919.


title: Clara Bow

text:
"Maytime" (1923) oli Bow’n ensimmäinen Hollywood-elokuva, joka on sovitus suositusta Broadway-musikaalista "Maytime" (1917). "Maytimen" kuvauksien aikana Bow kiinnitettiin "Poisoned Paradise" -elokuvan pääosaan. Ennen kyseistä elokuvaa häntä lainattiin First National Picturesille, missä Bow’n oli tarkoitus näytellä elokuvissa "Nuoruuden naamio" (1923) ja "Painted People" (1924). Ohjaaja Frank Lloyd kiinnitti Bow’n Janet Oglethorpen flapper-rooliin "Nuoruuden naamioon" yli viidenkymmenen naisen koe-esiintymisen joukosta. Bow muisteli myöhemmin: ”Hän [Frank Lloyd] ei ollut löytänyt haluamaansa ja lopulta joku oli ehdottanut minua hänelle. Kun tulin hänen toimistoonsa, iso hymy tuli hänen kasvoilleen ja hän näytti aivan ikionnelliselta.” Lloyd kertoi lehdistölle, että ”Bow on ilkikurisen, viehättävän, aggressiivisen, äkkipikaisen, syvästi tunteellisen ja ihanteellisen aristokraattiflapperin henkilöitymä.” "The New York Times" ja "Variety" kehuivat Bow’n roolisuoritusta. "Nuoruuden naamio" on Bow’n uran alun yksi ensimmäisistä merkittävimmistä ja menestyneimmistä elokuvista. Hänen oli myös tarkoitus näytellä toista pääosaa "Painted People" -elokuvassa Colleen Mooren kanssa. Naisille tuli kuitenkin erimielisyyksiä muun muassa roolijaon suhteen. Bow oli vihannut omaa rooliaan ja halusi näytellä Moorelle tarkoitetun osan. Moore omalta osaltaan kielsi elokuvan ohjaajaa ottamasta Bow’sta lähikuvia, ettei tämä varastaisi elokuvaa häneltä. Moore oli naimisissa elokuvan tuottajan kanssa, joten Bow’n vastalauseet olivat turhia. Bow pakotti studion palkkaamaan toisen näyttelijän hänen tilalleen ja jätti elokuvaprojektin kolmen viikon jälkeen. Colleen Moore kertoi myöhemmin pitävänsä Bow'sta. Hänen mukaasa Bow oli ”lämmin, suloinen ja antelias tyttö, jolla oli paljon potentiaalia”. Loppuvuodesta 1923 Bow’n poikaystävä Arthur Jacobson saapui Hollywoodiin New Yorkista.
Vuonna 1924 Bow’n isä Robert saapui Hollywoodiin. Bow muutti isänsä ja Jacobsonin kanssa osoitteeseen 1714 North Kingsley Drive, joka sijaitsee Hollywoodissa. Jacobson työskenteli tuolloin Preferred Picturesille. Kun Schulberg sai tietää tästä järjestelystä, hän antoi potkut Jacobsonille, luullen ”hänen suuren tähtensä” joutuvan skandaaliin. Kun Bow sai tietää erottamisesta, hän repi sopimuksensa, heitti sen Schulbergin kasvoille ja sanoi hänelle, ettei tämä voinut ohjailla hänen yksityiselämäänsä. Jacobson sanoi myöhemmin, että ”[Clara] oli suloisin tyttö maailmassa, mutta hänen päältään ei kannattanut kävellä tai tehdä hänelle mitään väärää.” 7. syyskuuta 1924 julkaistussa "The Los Angeles Times" -sanomalehden artikkelissa kirjoitettiin Bow’n isän olevan liikemies ja Jacobson viitattiin Bow’n veljeksi. Samana vuonna Bow’n ja Jacobsonin suhde päättyi.


title: Clara Bow

text:
Bow’lta ilmestyi vuonna 1924 yhteensä kahdeksan elokuvaa. Draamaelokuvassa "Poisoned Paradise" Bow teki ensimmäisen pääosansa Margot LeBlancina. Hän sai hyvät arvostelut ”älykkäänä pikkutulokkaana”. Elokuvassa "Daughters of Pleasure" Bow näytteli Marie Prevostin kanssa. Universal Studios lainasi Bow’ta melodraamaelokuvaansa "Viiniä ja naisia", jossa hän tekee ensimmäisen itsenäisen pääosansa Angela Warrinerina. "Viiniä ja naisia" kertoo kieltolakiajasta ja salakuljetuksesta. Sekä itse elokuva että Bow saivat kriitikoilta kiittävää palautetta.
Vuoden 1925 aikana Bow näytteli peräti viidessätoista elokuvassa, joista kuusi hän teki Preferred Picturesille sopimuksensa alaisena. Yhdeksän muuta elokuvaa Bow teki muille elokuvastudioille, joita olivat muun muassa Warner Brothers ja Fox Film Corporation. Kesällä 1925 Bow oli aikakauslehti "Motion Picture Classicin" kannessa ja hänestä kirjoitettiin: ”Clara Bow näyttää ’hälyttäviä’ oireita tullakseen vuoden sensaatioksi…”. Loppuvuonna 1927 Bow kertoi, että vuosina 1924–1925 hän kuvasi kahta tai peräti kolmea elokuvaa samaan aikaan, ja näytteli vuorotellen kaikenlaisia rooleja kaikenlaisissa elokuvissa. Hän kertoi myös, että näinä raskaina aikoina hän paloi usein loppuun ja 18-tuntisten työpäivien jälkeen pelkästä väsymyksestä itki itsensä uneen.


title: Clara Bow

text:
Preferred Pictures lainasi Bow’ta tuottajille – summilla viikolta. Samaan aikaan Preferred Pictures maksoi Bow’lle palkkaa vain 200–750 dollaria viikossa. Bow ei välittänyt siitä, että hänelle maksettiin vähän. Hän rakasti elokuvantekoa ja sitä, että oli saavuttanut unelmansa. Schulberg ajoi Preferred Picturesin konkurssiin 21. lokakuuta 1925. Preferred Picturesilla oli velkoja edestä, mutta varoja oli vain . Schulberg liittyi pian Paramount Picturesin tuottajiin ja Adolph Zukorin alaisuuteen. Schulbergin sopimuksen alaisena Bow liittyi myös.
Romanttinen komedia "Ylioppilasheila" (1925) oli Bow’n viimeinen elokuva Preferred Picturesille ja tuolloin hänen suurin menestyselokuvansa. "Ylioppilasheilassa" Bow näyttelee college-tyttö Cynthia Dayta ja hänen vastanäyttelijänään on Donald Keith. "Ylioppilasheila" oli vuoden 1925 taloudellisesti menestyneimpiä elokuvia Yhdysvalloissa. "Photoplay"-elokuvalehti oli kuitenkin tyytymätön elokuvaan: ”Collegen ilmapiiri on epäuskottava ja Clara Bow ei ole käsityksemme college-tytöstä.” Elokuvateattereiden omistajat olivat tyytyväisiä elokuvan menestykseen, ja jotkut kriitikot Bow’n aluevaltaukseen. "Timen" mielestä ”Clara Bow pelastaa elokuvan huvittavalla ja miellyttävällä näyttelemisellään…”. Bow alkoi seurustella toisen vastanäyttelijänsä Gilbert Rolandin kanssa. Rolandista tuli myös Bow’n ensimmäinen kihlattu. Bow’lta ilmestyi vuonna 1925 muiden muassa elokuvat "Oikeusmurha", "Apachityttö" ja "Erään naisen salaisuus".


title: Clara Bow

text: Vuonna 1926 Bow näytteli seitsemässä elokuvassa, joista viisi hän teki Paramountille. Hänet oli lainattu toisille studioille kahteen muuhun elokuvaan, jotka oli kuvattu vuonna 1925. Vuonna 1926 Bow esiintyi Paramount-elokuvissa "... ja naiset rakastavat heitä", "Houkuttelevat huulet", "Synti joka houkuttelee", "Hän, joka suudella saa" ja "Nykyaikaista nuorisoa", jossa hän esiintyy omana itsenään. Paramountilla Bow’sta tuli nopeasti supertähti ja suuri kassamagneetti etenkin elokuvien "... ja naiset rakastavat heitä" ja "Synti joka houkuttelee" ansiosta.


title: Clara Bow

text: Loppuvuodesta 1925 Bow oli palannut takaisin New Yorkiin tekemään draamaelokuvan "... ja naiset rakastavat heitä". Siinä Bow näyttelee yläluokkaista tyttöä Kittensiä ja sai myönteistä palautetta roolisuorituksestaan. Hän allekirjoitti 12. huhtikuuta 1926 ensimmäisen Paramount-sopimuksensa, johon sisältyi 750 dollarin viikkopalkka.


title: Clara Bow

text: Bow näytteli Victor Flemingin komediaelokuvassa "Synti joka houkuttelee" manikyristi Alvernaa, joka parantaa kahden miehen yksinäiset sydämet. Bow kommentoi roolistaan, että Alverna oli ollut huono kirjassa, mutta teki hänestä flirttailevan elokuvaversioon. Hän sai suorastaan ylistäviä arvioita kriitikoilta; muun muassa "Photoplay" kirjoitti Bow’sta: ”kun hän on valkokankaalla, millään muulla ei ole merkitystä”. "The Reel Journal" kirjoitti, että Bow oli ottamassa Gloria Swansonin asemaa, ja Carl Sandburg kehui Bow’n älykästä ja nopeaa työtä. Paramount-sopimusta uusittiin 16. elokuuta 1926, jolloin se muutettiin viiden vuoden sopimukseksi, johon sisältyi aluksi viikkopalkka, joka nousisi vuosittain; viimeisenä vuonna viikkopalkka olisi .


title: Clara Bow

text: Vuosi 1927 oli todellinen jättimenestys Bow’lle; kaikki hänen elokuvansa olivat vuoden taloudellisesti ja kriittisesti menestyneimpiä. Hänestä oli tullut jazz-kauden kuumin nimi ja seksisymboli. Bow’n energisyys, nuorekkuus ja seksuaalinen vetovoima viehättivät yleisöä ympäri maailman. Vuonna 1927 Bow näytteli kuudessa Paramountin menestyselokuvassa, joita olivat "Jokin", "Eronneiden lapsia", "Punatut huulet", "Siivet", "Hula" ja "Hanki itsellesi mies".


title: Clara Bow

text: "Jokin"-elokuva toi Bow’lle lempinimen ”The "It" Girl” ja muutti hänet elokuvatähdestä elokuvalegendaksi. Ennen ”The "It" Girl” -nimitystä Bow tunnettiin ”The Brooklyn Bonfirena”. ”The "It" Girlistä” kehittyi myös termi, joka tarkoittaa hetken suosituinta seksikästä naistähteä. Bow on myös ensimmäinen ja alkuperäinen ”The "It" Girl”. "Jokin"-elokuva oli vuoden 1927 suurimpia kassamagneetteja; ilmestyessään se rikkoi ennätyksiä lippuluukuilla. Kriitikot ylistivät elokuvaa, erityisesti Bow’ta ja hänen roolisuoritustaan Betty Lou Spencenä. Nykyään "Jokin"-elokuvaa pidetään Bow’n merkittävimpänä elokuvana, joka myös symboloi hurmeista ja villiä 1920-lukua Hollywoodissa. Vuonna 2001 "Jokin" valittiin ”kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä” elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.


title: Clara Bow

text: Samana vuonna ilmestynyt William A. Wellmanin ohjaama sotaelokuva "Siivet" oli vuoden 1927 menestynein elokuva. Se oli ensimmäinen parhaan elokuvan Oscar-palkinnon voittanut elokuva ja ensimmäinen elokuva, jossa esitettiin kahden miehen välinen suudelma. "Siivet" oli käsikirjoitettu siten uudelleen, että Bow’kin saatiin sovitettua Paramountin suurimpana tähtenä mukaan. Bow ei ollut tyytyväinen rooliinsa. Hän sanoi: “"Siivet" on miesten elokuva ja minä olen vain kermavaahto piirakan päällä.” Elokuva oli välitön menestys sen tultua ensi-iltaan. "Siivet" valittiin vuonna 1997 säilytettäväksi National Film Registryyn. Myös Bow'n tähdittämät "Eronneiden lapsia" ja "Hula" olivat vuoden 1927 menestyneimpiä elokuvia.


title: Clara Bow

text: Bow oli vuoden 1928 suurin kassamagneetti. Tällöin häneltä ilmestyi neljä elokuvaa: "Punatukka", "Parempi mainettansa", "Laivaston pikku morsian" ja "Koska nyt on lauantai-ilta", joka jäi hänen viimeiseksi mykkäelokuvakseen. Bow halusi mahdollisuuden näyttää kykyjään myös vaativammissa rooleissa. Hän kokeili taitojaan muutamissa dramaattisissa elokuvissa, mutta ne eivät menestyneet halutunlaisesti. Bow palasi hänelle ominaisiin flapper-rooleihin. Vuoden 1928 loppuun mennessä Bow’sta oli tullut Hollywoodin parhaiten palkattu näyttelijä. Hän ansaitsi viikossa peräti .


title: Clara Bow

text:
"Villikissa" oli Bow’n ja Paramountin ensimmäinen äänielokuva. Paramount oli antanut Bow’lle vain kaksi viikkoa aikaa valmistautua hänen ensimmäiseen äänielokuvaansa, kun taas Metro-Goldwyn-Mayer oli antanut heidän suurelle tähdelleen, Greta Garbolle, peräti kaksi vuotta aikaa valmistautua omaan äänielokuvadebyyttiinsä. "Villikissasta" julkaistiin myös mykkäelokuvaversio elokuvateattereihin, joissa ei ollut vielä äänielokuvien esittämiseen tarvittavia laitteita. Elokuva sai kriitikoilta sekalaiset arvostelut. Bow’n brooklyniläisaksentti sai erityisesti kritiikkiä osakseen. Eräs kriitikko kuvaili hänen äänensä olevan "pehmeä kontra-altto, napakka ja luonnollinen", kun taas toinen sanoi, että Bow’lla on "karski äänensävy, joka ei ole kovin kevyttä herkille tärykalvoille". "Variety" kuitenkin kirjoitti Bow’n äänen olevan "tarpeeksi hyvä" selvitäkseen siirtymisessä mykkäelokuvasta äänielokuvaan. "Film Daily" totesi myös, ettei Bow’n "vahvassa ja metallisessa" äänessä ollut mitään vikaa. Suurin osa mediasta kuitenkin piti Bow’ta kaikesta huolimatta kelvollisena äänielokuvanäyttelijänä. Sekalaisista arvioista huolimatta "Villikissa" oli yleisömenestys.
Bow’n äänenlaatu ja hänen brooklyniläisaksenttinsa ei ollut ongelma hänelle itselleen, ihailijoilleen tai Paramountille. Vastoin yleistä luuloa, Bow’n ääni ei tuhonnut hänen elokuvauraansa. Itse asiassa Bow, kuten Charlie Chaplin, Louise Brooks ja monet muut mykkäelokuvien näyttelijät, ei hyväksynyt tätä mullistavaa uutuutta. Bow sanoi vihanneensa äänielokuvia, ja hänellä oli ollut suuria epäluuloja niitä kohtaan. Hänen mukaansa äänielokuvat olivat "jäykkiä ja rajoittavia". Lisäksi Bow kärsi mikrofonikammosta, josta hän ei aluksi päässyt eroon. Silminnähden hermostunut Bow joutui tekemään monia uusintaottoja "Villikissan" kuvauksissa, koska hänen silmänsä olivat vaeltaneet koko ajan yläpuolella olleeseen mikrofoniin.


title: Clara Bow

text: Bow piti asemansa Hollywoodin kuningattarena ja suurimpana kassamagneettina äänielokuvien "Villikissa", "Vaarallisia muotoja" ja "Tavaratalon tuulispää" ansiosta. Lokakuussa 1929 Bow kertoi hermojensa olevan riekaleina ja saavuttaneensa murtumispisteen. Tuolloin hän käytti myös rauhoittavia lääkkeitä. 1930-luvun alussa Bow asui yhdessä sihteerinsä ja kampaajansa Daisy DeBoen (myöhemmin DeVoe) kanssa arvoisessa talossa osoitteessa 512 Bedford Drive. Bow oli asunut aiemmin Los Angelesin Laurel Canyonissa.


title: Clara Bow

text: Bow oli vuoden 1930 toiseksi suurin kassamagneetti elokuviensa "Paramount on Parade", "True to the Navy", "Lempeä ja miljonäärejä" ja "Hänen hääyönsä" ansiosta. Hän oli nyt laajentanut skaalaansa myös musikaaleihin. Vuoden suurin kassamagneetti oli Metro-Goldwyn-Mayerin tähti Joan Crawford. "All-star"-musikaalielokuvassa "Paramount on Parade" Bow tekee harvinaisen laulunumeron ”I'm True to the Navy Now”. "Lempeä ja miljonäärejä" -elokuvassa hän laulaa kappaleet ”Believe It or Not, I’ve Found My Man”, ”Love Among the Millionaires”, ”Rarin’ to Go” ja ”That’s Worth while Waiting for”. Bow ja viihdyttäjä Helen Kane olivat Max Fleischerin vuonna 1930 luoman animaatiohahmo Betty Boopin esikuvia.


title: Clara Bow

text: Bow oli vuoden 1931 viidenneksi suurin kassamagneetti. Häneltä ilmestyi draamakomediaelokuva "Vaarallista peliä" sekä draamaelokuva "Kick In". "Vaarallista peliä" oli vuoden 1931 menestyneimpiä elokuvia Yhdysvalloissa. Kuitenkin kuuluisuuden paineet, julkiset skandaalit, ylirasitus nopeasta työtahdista ja vahingollinen oikeudenkäynti sihteeri Daisy DeVoeta vastaan veivät Bow’n hauraan mielenterveyden. Lopulta hän joutui parantolaan huhtikuussa 1931 saatuaan hermoromahduksen. Bow’n omasta pyynnöstä Paramount vapautti hänet hänen viimeisestä, sopimuksen alaisesta elokuvahankkeesta, joka olisi ollut film noir nimeltä "Suurkaupungin kadut" (1931). Bow’n manageri B. P. Schulberg korvasi Bow’n rooliin naisystävänsä Sylvia Sidneyn. Vasta 25-vuotiaan Bow’n elokuvaura oli jo periaatteessa ohi. Vuonna 1931 hän jätti lopullisesti Paramountin, jonka suurin tähti hän oli ollut. Vuoden kuluessa Schulberg sai potkut Paramountilta ja ryhtyi itsenäiseksi tuottajaksi. Paramount oli menettänyt tällöin myös asemansa Hollywoodin suurimpana studiona Metro-Goldwyn-Mayerille. David O. Selznick selitti, että Bow pystyi takomaan rahaa puolentoista miljoonan dollarin edestä minkälaisessa tarinassa tahansa, kun taas toinen näyttelijätär pystyisi tuottamaan vain puoli miljoonaa dollaria samasta tarinasta ja samasta näyttelijäkokoonpanosta.


title: Clara Bow

text:
Bow oli 1920-luvun lopusta 1930-luvun alkuun useiden villien huhujen kohteena. Hänen seksielämäänsä koskevat huhut olivat suurin osa epätosia ja täysin keksittyjä. "The Coast Reporter" -iltapäivälehti julkaisi karmeita syytöksiä Bow’sta vuonna 1931. Lehti syytti häntä ekshibitionismista, insestistä, lesboudesta, zoofiliasta, päihderiippuvuudesta, alkoholismista ja sukupuolitaudista. Lehden julkaisija yritti myös kiristää Bow’ta: hän lupasi lopettaa perättömien juttujen kirjoittamisen hinnasta. Kiristys johti julkaisijan liittovaltion agenttien tekemään pidätykseen ja myöhemmin kahdeksanvuotiseen vankilatuomioon.
Bow ei palannut Hollywoodiin eikä Beverly Hillsissä sijaitsevaan kotiinsa päästyään parantolasta kesäkuussa 1931, vaan suuntasi uuden rakkaansa ranchille Nevadaan. Bow kutsui tätä maatilaa ”aavikkoparatiisikseen”. Hän antoi haastattelun 17. joulukuuta, jolloin hän kertoi palaavansa pian takaisin Hollywoodiin, vaikka oli päättänyt vetäytyä elokuvateollisuudesta pahan loppuun palamisensa takia. Bow kertoi myös, että hän oli saamassa terveyttään takaisin unen, liikunnan ja ruoan avulla. Hollywood-paluun syyksi hän sanoi "tienata tarpeeksi rahaa voidakseen pysyä poissa sieltä".


title: Clara Bow

text: Pian Hollywoodin kaikki studiot (lukuun ottamatta Paramount) – ja jopa ulkomaalaiset studiot – halusivat Bow’n elokuviinsa. Mary Pickford sanoi, että Bow "on erittäin loistava näyttelijätär" ja halusikin tämän näyttelemään sisartaan "Salaisuuksia" (1933) -elokuvaan. Howard Hughes tarjosi Bow’lle kolmen elokuvan sopimusta ja Metro-Goldwyn-Mayer halusi hänet näyttelemään pääosaa "Punatukkainen Lilli" (1932) -elokuvaan. Bow hyväksyi "Punatukkaisen Lillin" käsikirjoituksen, mutta lopulta hylkäsi tarjouksen Irving Thalbergin alkaessa vaatia häntä allekirjoittamaan pitkäaikaisen sopimuksen. Tuottaja David O. Selznick halusi Bow’n naispääosaan George Cukorin ohjaamaan draamaelokuvaan "Menestyksen hinta" (1932), mutta tuolloin studio RKO Picturesin johtajien mielestä tällaiset "Hollwoodiin sijoittuvat elokuvat" eivät ole menestyneet ennenkään ja kieltäytyivät elokuvan tekemisestä. Kun Selznick oli vakuuttanut johtajat elokuvan suhteen, Bow oli sitoutunut jo toiseen elokuvaan. Hän oli myös yksi niistä näyttelijättäristä, jotka olivat ehdolla Scarlett O'Haran rooliin elokuvaan "Tuulen viemää" (1939). Bow ei kuitenkaan koskaan tehnyt roolia varten koe-esiintymistä.


title: Clara Bow

text: Bow allekirjoitti 28. huhtikuuta 1932 kahden elokuvan sopimuksen Fox Film Corporationin kanssa. Nämä elokuvat, "Rajua rakkautta" (1932) ja "Hoop-La" (1933), jäivät hänen viimeisiksi elokuvikseen. Elokuvista Bow sai palkaksi . Bow on kertonut "Rajua rakkautta" olleen hänen henkilökohtainen suosikkielokuvansa. Kriitikot ylistivät Bow’n roolisuoritusta elokuvassa. Vaikka itse "Rajua rakkautta" ei saanut kriitikoilta hyvää vastaanottoa, se oli kuitenkin yleisömenestys. Bow sai kiitettävät arvostelut myös "Hoop-La" -elokuvasta, joka sekin oli yleisömenestys. Vaikka "Rajua rakkautta" ja "Hoop-La" menestyivätkin erinomaisesti, Bow ei tuntenut enää intoa näyttelemiseen, ja hän päätti omistautua perhe-elämälle. Vasta 28-vuotias Bow päätti kymmenen vuotta kestäneen valkokangasuransa vuonna 1933.


title: Clara Bow

text: Bow oli täydellinen luonnonlahjakkuus näyttelemisessä. Hän kertoi vuonna 1929 vihaavansa harjoituksia ja että ne veivät hänen voimansa. Uransa alusta asti Bow luotti lähes täysin suoraan toimintaan: “Kerro minulle, mitä minun pitää tehdä, niin teen sen.” Häntä ei koskaan pysäytetty kohtausta otettaessa, jos hän alkoi tehdä jotain spontaania tai ennalta-arvaamatonta.


title: Clara Bow

text: Metro-Goldwyn-Mayerin tuottaja Paul Bern sanoi Bow’n olleen ”erinomaisin tunnenäyttelijätär valkokankaalla” ja ”tunteellinen, yksinkertainen, lapsellinen ja suloinen”. Vuosia sen jälkeen, kun Bow oli jättänyt Hollywoodin, ohjaaja Victor Fleming vertasi Bow’ia Stradivarius-viuluun: ”Kosketa häntä, niin hän vastaa neroudella.” Ohjaaja William A. Wellman sanoi: “Elokuvatähteys ei ole näyttelytaitoa – se on persoonallisuutta ja temperamenttia – – Ohjasin kerran Clara Bow’ta. Hän oli sekopäinen ja järjetön, mutta MIKÄ persoona!” Huomattava käsikirjoittaja Adela Rogers St. John kirjoitti Bow’sta muun muassa seuraavaa: ”Hänellä on todellista rohkeutta, koska hän elää rohkeasti.”


title: Clara Bow

text: Bow'lla oli uransa kulta-aikana kimurantti yksityiselämä, joka ei kuitenkaan haitannut elokuvien tekoa tai tahrannut hänen mainettaan. Hänen boheeminen elämäntapansa ja käytöstavat aiheuttivat pahennusta Hollywoodin vaikutusvaltaisissa ihmisissä. Bow ei välittänyt heidän puheistaan vaan kertoi huolettomasti kaikesta mitä teki. Lisäksi lehdistö lisäsi omia liioittelujaan, mutta ne eivät vaikuttaneet Bow’n menestykseen ja uraan. Bow alkoi kärsiä masennuksesta 1920-luvun lopulla. Hänet oli myös suljettu suurten sosiaalisten Hollywood-tapahtumien ja -piirien ulkopuolelle, ja hän teki elokuvia toisensa jälkeen pitämättä kunnollista lomaa.


title: Clara Bow

text: Clara Bow seurusteli ensimmäisen kerran kameramies Arthur Jacobsonin kanssa vuodet 1923–1924. Tämän jälkeen Bow’lla oli romanssit muun muassa Victor Flemingin kanssa 1926, Gary Cooperin kanssa 1927, Bela Lugosin kanssa 1929, Fredric Marchin kanssa 1929, ja Gilbert Rolandin kanssa 1925. Roland oli Bow'n ensimmäinen todellinen poikaystävä, ja he olivat kihloissakin.


title: Clara Bow

text: Bow tapasi westernnäyttelijä Rex Bellin (oik. George Francis Beldam, 1903–1962) elokuvan "True to the Navy" kuvauksissa vuonna 1930. He menivät vihille Las Vegasissa 3. joulukuuta vuonna 1931. Bell ja Bow rakensivat Nevadan Searchlightiin Mojaven aavikolle sijaitsevan suuren käsittävän Walking Box Ranch -maatilan, jota Bow kutsui ”aavikkoparatiisikseen”. Pariskunta muutti maatilalle Bow’n vetäydyttyä elokuvateollisuudesta vuonna 1933. Vuosien mittaan heidän luonaan kävi monia heidän Hollywood-ystäviään, kuten Clark Gable, Carole Lombard, Errol Flynn, Norma Shearer ja Lionel Barrymore. Maatila listattiin myöhemmin National Register of Historic Places -rekisteriin.


title: Clara Bow

text: Bow ja Bell saivat kaksi poikaa: Rex Larbow "Tony" Beldamin ja George Robert Beldamin (George Beldam Jr.). Tony syntyi 16. joulukuuta 1934 Walking Box Ranchilla. Maatilalla syntyi myös George 14. kesäkuuta 1938. Tony vaihtoi isänsä kuoleman jälkeen nimensä Rex Anthony Bell Junioriksi. Bell Junior opiskeli lakia ja hänestä tuli pidetty ja menestynyt asianajaja-piirisyyttäjä Nevadassa. Hän kuoli 76-vuotiaana syöpään 9. heinäkuuta 2011 Las Vegasissa.


title: Clara Bow

text: 31. elokuuta 1937 Bow ja Bell avasivat "The ”It” Cafen" Los Angelesin Vine Streetille, joka sijaitsee lähellä Hollywood Boulevardia. Paikka kuitenkin suljettiin melko pian. Vuonna 1947 Bow teki ohikiitävän vierailun "Truth or Consequences" -radio-ohjelmaan, jossa hän oli mysteeriäänenä "rouva Hushina". Bell jätti elokuvateollisuuden, kun alkoi työskennellä liikealalla ja Nevadan politiikassa. Miehen työ pakotti hänet olemaan pitkiäkin aikoja poissa kotoa, joka sai Bow’n tuntemaan itsensä yksinäiseksi.


title: Clara Bow

text: Bow’n mielenterveysongelmat alkoivat ilmetä 1940-luvun alussa. Vaikka perhe-elämä kärsi hänen jatkuvasta ailahtelustaan, perhe pysyi silti yhdessä. Bow’sta alkoi tulla sosiaalisesti sulkeutunut. Hän yritti itsemurhaa vuonna 1944 Bellin ollessa Yhdysvaltain edustajainhuoneella. Vuonna 1945 Bell ja Bow luopuivat maatilastaan ja muuttivat lapsineen Las Vegasiin. Vuonna 1947 Bow sai toisen hermoromahduksen.


title: Clara Bow

text:
Vuonna 1949 Bow’lla diagnosoitiin skitsofrenia. Hän oli kirjautunut aiemmin samana vuonna Connecticutin Hartfordissa sijaitsevaan The Institute of Living -mielenterveyskeskukseen. Bow meni hoidettavaksi The Institute of Livingiin hajanaisten vatsakipujensa ja kroonisen unettomuutensa takia. Hän kärsi unettomuudesta melkein koko elämänsä ajan, mikä johtui nuoruusajan traumoista. Bow’ta hoidettiin sähköhoidolla ja hänelle tehtiin useita psykologisia testejä. Hänen älykkyysosamääränsä todettiin olevan normaali, kun taas toisaalta väitettiin Bow’lla olleen muun muassa huono arvostelukyky ja asiaton – jopa omituinen – käyttäytymistapa. Bow’n kipujen todettiin olevan harhaluuloa ja hän sai diagnoosiksi skitsofrenian, vaikka hänen ei katsottu kuulevan ääniä tai hallusinoivan. Lääkärit saivat myös tietää Bow’n joutuneen isänsä raiskaamaksi ollessaan teini-ikäinen. Pian Bow kuitenkin jätti psykiatriset hoidot ja mielenterveyskeskuksen. Hän ei palannut perheensä luo Las Vegasiin lähdettyään keskuksesta vuonna 1950, vaan muutti yksin bungalowiin lähelle lääkäriään Culver Cityyn Kaliforniaan, mistä hän harvoin poistui. Hän ja Bell pysyivät kuitenkin naimisissa ja he näkivät toisiaan.
Bellistä tuli Nevadan 21. varakuvernööri vuonna 1954. Hän oli virassa kuolemaansa saakka. Rex Bell kuoli 58-vuotiaana sydänkohtaukseen 4. heinäkuuta 1962 Las Vegasissa, jolloin Bow’n ja Bellin yli 30-vuotinen avioliitto päättyi. Bow osallistui aviomiehensä hautajaisiin Kalifornian Glendalessa Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaalla, jolloin hän teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä viiteentoista vuoteen. Bow’n Robert-isä oli kuollut 85-vuotiaana vuonna 1959.


title: Clara Bow

text: Clara Bow asui bungalowissa kuolemaansa saakka. Hän vietti suurimman osan loppuelämästään jatkuvan hoidon ja huolenpidon alaisena. Hän vietti päivänsä muun muassa lukemalla kirjoja ja sanomalehtiä, maalaamalla ja kirjoittamalla. Hän otti vain muutamia vierailijoita vastaan.


title: Clara Bow

text: Clara Bow vietti viimeiset vuotensa sairaanhoitajan jatkuvassa hoidossa Culver Cityn kaupunginosassa, Kalifornian Los Angelesissa. Bow kuoli 60-vuotiaana sydäninfarktiin 27. syyskuuta 1965 yksinäisenä ja unohdettuna. Myöhään kuolinyönään Bow oli katsonut televisiosta vanhaa Gary Cooperin elokuvaa. Ruumiinavaus paljasti hänen kärsineen varhaisnuoruudessa kehittyneen sydänsairauden lisäksi myös valtimonrasvoittumistaudista. Bow’n sydämestä havaittiin arpeutumaa aiemmasta diagnosoimattomasta sydäninfarktista.


title: Clara Bow

text: Clara Bow haudattiin Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaalle Freedom Mausoleumiin Kalifornian Glendaleen kolme vuotta aiemmin kuolleen aviomiehensä vierelle. Bow’n arkunkantajina olivat Harry Richman, Richard Arlen, Jack Oakie, Maxie Rosenbloom, Jack Dempsey ja Buddy Rogers. Bow’n kuoleman aikaan hänen omaisuutensa oli yli puolen miljoonan dollarin arvoinen. Hän jätti melkein koko omaisuutensa pojilleen.


title: Clara Bow

text: Bow’n hautakiveen on syntymävuodeksi merkitty virheellisesti vuosi 1907. Hänen syntymävuotensa Yhdysvaltain väestönlaskennan mukaan vuosina 1910 ja 1920 on 1905, vaikka Bow väitti syntymävuodekseen 1906 vuoden 1930 väestönlaskennassa. Bow on voinut pyyhkiä iästään pari vuotta jossain vaiheessa elämäänsä tai vuosi 1907 on voinut olla myös puhdas virhe.


title: Clara Bow

text: Clara Bow’n aikainen uran päättäminen sekä hänen nopea ja lopullinen katoamisensa parrasvaloista ja julkisuudesta johti siihen, että hänet unohdettiin ajan myötä jo ennen kuolemaansa. Unohduksen myötä monia Bow’n elokuviakin katosi. Kadonneita elokuvia ja niiden osia on löydetty vuosikymmenten aikana. Niitä on entisöity, laitettu säilytykseen UCLA Film and Television Archive -arkistoon, Yhdysvaltain kongressin kirjastoon ja sen National Film Registryyn sekä julkaistu VHS:lle ja DVD:lle. Bow’n 57:stä elokuvasta on vielä yhteensä 15 elokuvaa kokonaan kadonnut. Kuolemansa aikaan Bow oli niin unohdettu elokuvateollisuudessa, että elokuvahistorioitsijatkaan eivät muistaneet häntä. Muun muassa elokuvahistorioitsija Kevin Brownlow ei maininnut Bow’ta hänen mykkäelokuvista kertovassa kirjassaan "The Parade's Gone By" (1968), mitä hän on myöhemmin katunut. Louise Brooks, jolle oli omistettu kokonainen luku kirjassa, kirjoitti Brownlow’lle vihaisen kirjeen Bow’n mainitsemattomuudesta. Kuitenkin Brownlow myöhemmin korjasi laiminlyöntiään Bow’ta kohtaan omistamalla melkein kokonaisen jakson hänen vuonna 1980 esitetyssä televisiodokumenttisarjassa "Hollywood: A Celebration of the American Silent Film", jota varten hän haastatteli erityisesti Louise Brooksia.


title: Clara Bow

text: Clara Bow oli myös esikuvana Peppy Millerin roolille, jota näyttelee Bérénice Bejo, mykkäkomediassa "The Artist", joka sai ensi-iltansa vuonna 2011. Clara Bow mainitaan Princen kappaleessa "Condition of the Heart", joka on hänen albumiltaan "Around the World in a Day" (1985). Alternative rock -yhtye 50 Foot Wave kirjoitti laulun nimeltä ”Clara Bow”, joka on heidän vuoden 2005 debyyttialbumillaan "Golden Ocean". Jennifer Tilly näyttelee Bow’ta elämäkerrallisessa draamakomediaelokuvassa "Return to Babylon" (2013).


title: Helena Kekkonen

text: Pulmu Helena Kekkonen (o.s. Nousiainen, 11. kesäkuuta 1926 Leppävirta – 13. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen humanisti ja pasifisti, joka tuli kansainvälisesti tunnetuksi rauhankasvatuksen uranuurtajana. Vuonna 1981 hän sai ensimmäisenä Unescon perustaman rauhankasvatuspalkinnon.


title: Helena Kekkonen

text: Sota ja sen seuraukset varjostivat Nousiaisen pappisperheeseen vuonna 1926 syntyneen Helena Kekkosen lapsuutta ja nuoruutta ja saivat hänet jo varhain pohtimaan sodan ja rauhan kysymyksiä ja sodan vaikutuksia ihmisiin. Hän opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1951 pääaineenaan kemia. Tämän jälkeen hän toimi assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa ja suoritti tekniikan lisensiaatin tutkinnon vuonna 1957. Kiinnostus yhteiskunnallisiin kysymyksiin sai hänet hakeutumaan opetustyöhön. Vuonna 1960 hän aloitti Helsingin kaupungin juuri perustaman laboratoriokoulun ensimmäisenä rehtorina, missä virassa hän toimi 14 vuotta. Työssään hän toteutti menestyksellisesti ajatustaan uudenlaisesta oppilaitoksesta, jossa opettajat ja oppilaat tavoittelisivat tasa-arvoisina ja yhdessä myös henkistä kasvua ja perehtyisivät ammatillisen osaamisen lisäksi yhteiskunnallisiin asioihin. Kehittääkseen toimintaansa edelleen Helena Kekkonen opiskeli aikuiskasvatusta Tampereen yliopistossa.


title: Helena Kekkonen

text: Helena Kekkosen elämä sai uuden suunnan, kun hän Sörnäisten keskusvankilassa toteuttamansa opetuskokeilun jälkeen ryhtyi viikonloppuisin opettamaan kemiaa Sörkan vangeille. Hän kiinnostui muun muassa Paolo Freiren kehittämästä sorrettujen pedagogiikasta ja dialogisesta oppimisesta, joka korostaa sitä, että vain toimimalla yhdessä ihmisten kanssa voi saavuttaa jotakin heidän kannaltaan autenttista. Vuonna 1974 Helena Kekkonen päätti luopua rehtorin toimestaan ja aloitti vapaaehtoisen työn päätoimisena opettajana vankilassa. Vangit valitsivat itse kurssien ja opintopiirien aiheet, jotka koskivat sekä yleismaailmallisia että omiin kokemuksiin liittyviä kysymyksiä. Kolmannen opetusvuoden jälkeen hän joutui kuitenkin lopettamaan etenkin vanginvartijoiden vastustuksen vuoksi; opetus vankiloissa oli ilmeisesti liian uutta ja Kekkonen oli ahkerasti puhunut ja kirjoittanut vankeinhoidon epäkohdista.


title: Helena Kekkonen

text: Helena Kekkosen omien sanojen mukaan ”ihanin aika elämässä” alkoi, kun hän siirtyi vuonna 1974 Vapaan sivistystyön yhteisjärjestön (VSY) pääsihteeriksi (1974–1986) ja myöhemmin Rauhankasvatusinstituutin (RKI) pääsihteeriksi (1986–1990) keskittyen rauhankasvatus- ja kehitysyhteistyöhön. Tätä toimintaa hän myös jatkoi aktiivisesti koko loppuelämänsä. Hän toimi kansainvälisten ja kotimaisten järjestöjen tehtävissä ja kehitysyhteistyön koordinaattorina, kirjoitti julkaisuja ja kiersi tapahtumissa, oppilaitoksissa ja järjestöissä puhumassa rauhan, kansainvälisyyden ja eettisen kasvatuksen aiheista. VSY:n pääsihteerinä hän muun muassa oli aktiivisesti perustamassa kansainvälistä Peace Education Network -järjestöä ja käynnisti aikuiskasvattajien vuotuisen Meeting in Finland -tapahtuman, jonka hän järjesti 14 kertaa ja laajensi länsieurooppalaisesta tapahtumasta maailmanlaajuiseksi. Tutustuttuaan Etelä-Afrikan rotusortoa vastustavaan liikkeeseen hän käynnisti Eristetään Etelä-Afrikka -kampanjan (EELAK) Suomessa ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana 1984–1987. Rauhankasvatusinstituutin Kasvatus Rauhaa Palvelemaan -toiminnassa tuettiin muun muassa kouluja ja lastenkoteja Afrikassa ja vastavuoroisia vierailuja ja kokemusten vaihtoa kehitysmaiden kasvattajien ja oppilaitosten kanssa. Tekniikka elämää palvelemaan -järjestön hankkeissa Helena Kekkonen kiinnitti erityistä huomiota humanistisen ja teknisen kulttuurin lähentämiseen. Hän piti tärkeänä lasten ja nuorten kasvatusta kansainväliseen solidaarisuuteen ja kävi ahkerasti puhumassa suomalaisissa kouluissa. Harvinaisen sytyttävänä puhujana hän onnistui poikkeuksetta saamaan oppilaat kiinnostumaan kehitysyhteistyöasioista ja tekemään taksvärkkejä hankkeiden taloudelliseksi tukemiseksi.


title: Helena Kekkonen

text: Helena Kekkosen julkaisutoiminta käsittää 7 kirjaa, satoja artikkeleita kotimaisiin ja ulkomaisiin julkaisuihin sekä kymmeniä opetusmonisteita. Hän toimitti rauhaa, aikuiskasvatusta ja kehitysyhteistyötä koskevia lehtiä Rauhankirje, Peace letter, Kasvatus rauhaa palvelemaan ja Toivon työtä vuosikymmenten ajan ja valmisti yhdessä Risto Kekkosen kanssa kahdeksan rauhankasvatusfilmiä. Hänestä tuli Oulun yliopiston kunniatohtori kasvatustieteellisen tiedekunnan promootiossa 1989 ja Helsingin yliopiston kunniatohtori filosofisen tiedekunnan promootiossa 2007.


title: Helena Kekkonen

text: Kaikessa rauhan- ja solidaarisuustyössä Helena Kekkosen saumattomana ja täydentävänä työparina oli hänen puolisonsa Risto Kekkonen.


title: Helena Kekkonen

text: Helena Kekkosen rauhankasvatusfilosofia kehittyi hänen pitkän uransa aikana ja kokemustensa myötä. Tukipilareiksi ajattelulleen hän itse mainitsee Bertrand Russellin kirjoitukset, Erich Frommin kirjat sekä kokemuksensa kasvatuksen kentällä. Hän näki että sotien estäminen ja rauhantilan saavuttaminen maailmassa on mahdollista, mutta se edellyttää sekä uskoa ja toivoa että kansainvälistä solidaarisuutta ja globaalien kehitysongelmien ratkaisemista. Luottamus ja tuki YK:lle siinä tarkoituksessa kuuluu kaikkeen rauhan työhön. Hän korostaa kuitenkin voimakkaasti jokaisen yksilön velvollisuuksia ja vastuuta. Rauhan rakentaminen on eettinen tehtävä ja velvoite. Jokaisen panos on merkittävä, ja yksilöiden kautta ja yhdessä toimimalla on mahdollista muuttaa maailmaa.


title: Helena Kekkonen

text: Rauhankasvatuksen pohjana ovat etiikka, universaalit arvot ja ihmiselämän syvällinen kunnioittaminen. Kasvatuksen tulee tukea ihmisen kokonaisvaltaista eettistä kasvua. Keskeisiä kasvatustavoitteita ovat kriittisyys, kommunikaatiotaitojen ja sosiaalisuuden kehittäminen, solidaarisuus ja auttamishalu. Rauhankasvatuksen pitäisi painottua empaattiseen ajatteluun ja sitä kautta toisten ihmisten ja kulttuurien ymmärtämiseen. Hän kritisoi nykyistä koulutusjärjestelmää erityisesti liiallisesta kilpailun korostamisesta.


title: Helena Kekkonen

text: Vaikka Helena Kekkonen kehitti monitahoisesti ja syvällisesti rauhankasvatusfilosofiaansa, hän piti välttämättömänä, että ei keskitytä vain teorioihin vaan kasvatus ohjaa ja johtaa aktiiviseen käytännön toimintaan. Hän arvosteli jossakin määrin rauhantutkimusta liiasta teoreettisuudesta ja rauhanjärjestöjä kapea-alaisuudesta. Rauhankasvatuksen menetelmissään hän yhdisti monipuolisesti tiedon, taiteen, yhteistyön, empatian ja vastuullisen toiminnan harjoittelun. Elämän mielekkyys syntyy eettisen kamppailun kautta ja vastuuseen kasvamisesta. Se merkitsee tiedon hankintaa yhteiskunnan ja maailman tilasta sekä tiedon sisäistämistä niin, että syntyy halu ja kyky maailman muuttamiseen. Pelkkä tieto ei riitä; taiteella on suuri merkitys tiedon syventämisessä ja väkivaltakulttuurin purkamisessa. Kasvuprosessin tulee näkyä itse kunkin arkielämässä ja käytännön toiminnassa .


title: Helena Kekkonen

text: Ehdottomana pasifistina Helena Kekkonen piti myös sotilaallista puolustusta esteenä maailman rauhalle, koska se perustuu väärään ihmiskäsitykseen ja viholliskuviin, joiden ylläpitäminen on kulttuurisen väkivallan muoto. Puolustuksen ja turvallisuuden varjolla suoritetaan rikoksia ihmisyyttä vastaan. Sodissa kärsivät eniten siviilit eli ne joita ”puolustetaan”. Hän ehdotti, että varustelumenoista kartutettaisiin vähitellen kehitysrahasto globaalien kehitystavoitteiden toteuttamiseksi.


title: Helena Kekkonen

text: Helena Kekkonen korosti kasvatuksen merkitystä todeten, että ”maailman ainoa toivo on kasvatuksessa, ihmisten muuttumisessa ja kasvamisessa kriittisesti ajatteleviksi, mutta myös empaattisiksi, sydämeltään herkiksi ihmisiksi, jotka kykenevät lämmöllä samaistumaan kaukaisenkin lähimmäisen osaan…” . ”Rauhankasvatuksen sisällyttäminen kaikkeen kasvatukseen sen jokaisella tasolla antaa toivoa ihmiskunnan asteittaisesta kypsymisestä aktiiviseen ihmiselämän suojelemiseen ja oikeudenmukaisemman maailman rakentamiseen.”


title: Helena Kekkonen

text: Hän korosti yksittäisen ihmisen merkitystä rauhantyölle. ”Olen tullut yhä vakuuttuneemmaksi siitä, että rauhantyötä on koko arkinen elämä: jokapäiväisissä teoissa tai tekemättä jättämisissä näkyy itse kunkin eettinen vakaumus. Pieninkään rauhantyö ei ole turhaa, vaikka päämäärään on vielä tavattoman pitkä matka.”


title: Helena Kekkonen

text: Alustuspuheenvuorossaan Humanismin päivillä Kekkonen lausui muun muassa: ”…humanismini pohjana on tavoite toimia 'taistelevana, radikaalina humanistina', mikä tarkoittaa pyrkimystä aktiiviseen vaikuttamiseen maailman rakenteellisen ja avoimen väkivallan vähentämiseksi tai poistamiseksi. Jatkuvalla rauhaa edistävän taiteen käytöllä voi yrittää säilyttää herkkyyttä sekä toisaalta kehittää rohkeutta nykyisistä poikkeavien ratkaisujen etsimiseen yhteiskunnan ongelmiin.”


title: Sosiolingvistiikka

text: Sosiolingvistiikka tutkii kieltä ja sen käyttöä suhteessa sosiaaliseen ympäristöön. Se kuvaa kieltä sosiaalisena ilmiönä ja etsii yhteiskunnallisia syitä siihen, miksi kieli vaihtelee tai muuttuu. Keskeinen väite on, että "kieli heijastaa yhteiskuntaa". Sosiolingvistiikka on kielitieteen osa-alue vaikka sillä on yhteyksiä myös sosiologiaan. Jos tutkimus on sosiologisesti painottunutta, sitä voidaan nimittää kielisosiologiaksi. Sosiolingvistiikkaa pidetään usein soveltavana kielitieteenä, vaikka se voi olla hyvinkin teoreettisesti suuntautunutta.


title: Sosiolingvistiikka

text: Sosiolingvistiikassa on tutkittu muun muassa seuraavia aiheita:


title: Adolf von Becker

text: Adolf von Becker (14. elokuuta 1831 Helsinki – 23. elokuuta 1909 Vevey, Sveitsi) oli suomalainen taidemaalari ja professori. Becker teki enimmäkseen laatukuvatyyppisiä porvariselämää ja käsityöläisiä kuvaavia maalauksia, mutta kuvasi myös kansanelämää. Beckerin parhaiten tunnettuihin teoksiin kuuluvat "Äidin iloa" 1868, "Ennen metsästystä" 1880 ja "Yksi erä pikettiä" 1869.


title: Adolf von Becker

text: Becker oli myös Suomen ensimmäinen Pariisissa opiskellut taiteilija. Hänet tunnetaan monien taiteilijoiden kuten Edelfeltin opettajana yksityiskoulussaan, sekä heidän linkkinään Pariisin taiteeseen ja taideakatemioihin.


title: Adolf von Becker

text: Vuosina 1877 ja 1878 Becker esitti ensimmäisenä ehdotuksen tekijänoikeuslaista.


title: Adolf von Becker

text: Von Becker aloitti opintonsa Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja yliopiston piirustussalissa. Vielä tällöin hän harkitsi myös arkkitehdin ammattia, mutta päätti unohtaa epävarmat urahaaveensa ja ruveta lukemaan lakia. Suoritettuaan oikeustieteen tutkinnon 1853 hänestä tuli Turun hovioikeuden auskultantti. Hän työskenteli hetkeen aikaa tässä ammatissa, mutta maaseudulla hän innostui taas piirtämään ja vuonna 1859 von Becker lähtikin, Robert Wilhelm Ekmanin rohkaisusta, opiskelemaan Kööpenhaminaan taidetta. Kööpenhaminan Akatemiasta hän valmistui 1856 käytyään läpi alkeisluokan ja malliluokan.


title: Adolf von Becker

text: Vuonna 1858 hänet osoitettiin suosituskirjeellä Thomas Couturen akatemiaan Pariisiin. Matkan varrella von Becker pysähtyi Düsseldorfissa. Pariisi pelästytti hänet ihmisvilinällään ja suuruudellaan ja hän palasi takaisin Düsseldorfiin. Düsseldorfin taideakatemiassa opiskelu ei ollut kuitenkaan hänelle mieleistä, joten von Becker palasi vuoden 1859 alussa Pariisiin Couturen akatemiaan. Couture painotti opiskelussa paljolti espanjalaisia mestareita ja maalasi paljon "märkää märälle" tekniikalla sekä kehotti oppilaita käyttämään yksinkertaista värivalikoimaa paletilla. Vuonna 1860 Couture kuitenkin sulki oman ateljeekoulunsa, eikä von Becker ehtinyt viipyä viittä kuukautta enempää akatemiassa. Von Becker päätti tämän jälkeen lähteä opiskelemaan École des Beaux-Artsiin läpäistyään akatemian pääsykokeen.


title: Adolf von Becker

text: Vuonna 1862 von Becker kokeili ystävänsä Olaf Isaachsenin kanssa Gustave Courbetin uutta akatemiaa, mutta yritys kaatui huonon taloudellisen tilanteen takia.


title: Adolf von Becker

text: 1860-luvulla von Beckeriä kiinnosti määrätietoinen taiteiden opiskelu Pariisissa. Hän tutustui eri taiteilijoiden kouluihin ja opetusmenetelmiin. Opettajia olivat muun muassa Felix-Joseph Barrias, Ernest Herbert, Leon Cogniet ja Leon Bonnat. Hän syvensi vielä tietojaan matkustelemalla. Vuonna 1859 von Becker kävi Belgiassa ja 1864 matkastipendin avulla Espanjassa, jäljentäen Madridissa vanhojen mestarien teoksia. Pariisista moni taiteilija hakeutui Madridiin kopioimaan ja tutkimaan espanjalaisten vanhojen mestarien teoksia, kuten Murillon, De Riberan ja Diego Velázquezin maalauksia. Nämä antoivat vaihtoehdon ennen klassisina esimerkkeinä olleille italialaisille mestareille. Espanjan kautta edeltävistä von Beckerin töistä on säilynyt "Vanhan miehen puolivartalokuva" ja muutamia muita, useimmiten pienikokoisia kopioita espanjalaismaalareiden teoksista. Näissä teoksissa hän jäljittelee espanjalaisten mestareiden tapaa käyttää yksinkertaistettuja värialueita, suppeaa palettia ja dramaattisia varjoja.


title: Adolf von Becker

text: Kesällä 1866 von Becker kävi Roomassa ja Firenzessä. Hän vieraili myös useissa Saksan taidekaupungeissa.


title: Adolf von Becker

text: Muutamat vuosina 1863 ja 1864 Pariisin salonkiin päässeet työt eivät vielä tuoneet hänelle läpimurtoa. 1866 hän palasi Pariisiin, ja 1868 hän siirtyi maalaamaan muutamien kilometrien päähän Pariisista, mistä hän vuokrasi ystävänsä Alfred Wahlbergin kanssa ateljeen. Tämän aikakauden tavoitteena näyttää olleen siirtyminen vapaampaan ja realistisempaan ilmaisuun, pois Düsseldorfin koulukunnasta. Kun monissa muissa paikoissa käytettiin tavallisia ateljeemalleja, paikkakunnalla jonne von Becker oli asettunut käytettiin malleina yleensä paikallisia ihmisiä, jotka poseerasivat alkuperäisissä maisemissa tai interiööreissä.


title: Adolf von Becker

text: Tänä aikana valmistuneista teoksista merkittävimmät ovat "Äidin iloa" (1868) ja "Pikettipeli" (1869). Kummatkin olivat realistisia kuvauksia arkipäivän elämästä. "Äidin iloa" -teosta voidaan pitää hänen tunnetuimpana ja yhtenä onnistuneimmista teoksistaan. Teos on hyvin Couturemainen tekniikaltaan ja värimaailmaltaan. Nähtävissä on Couturemaista mustaa ääriviivaa, joka toimii kontrastina vaalean taustan kanssa. Taustan siveltimellä töpötetty epätasaisuus ja vihreän ja punaisen kontrasti viittaa myös Coutureen. Eroavaisuuksia ovat kuitenkin tarkasti kuvatut esineiden yksityiskohdat.


title: Adolf von Becker

text: "Pikettipeli" on taas päinvastainen aihe, pienikokoinen meissoniermainen maskuliininen interiööri. Huolimatta teknisestä taituruudesta nämä teokset eivät ole saaneet arvostusta Suomessa, koska aiheet olivat ranskalaisia, eivätkä kansallisromanttisia, kuten tuolloin toivottiin.


title: Adolf von Becker

text: Kansankuvaamisesta tuli 1860-luvun puolella von Beckerille ajan muodin mukaisesti tyypillinen aihepiiri. Vielä tätä ennen lapsia pidettiin usein jopa humoristisina aiheina, mutta uusien tuulien myötä lapsiaiheiset teokset olivat saavuttaneet paremman maineen. Tätä aihetta von Becker kuvasikin hyvin realistisesti.


title: Adolf von Becker

text:
Taiteellisen läpimurron kotimaassa aiheutti teos "Pohjalainen kosintakohtaus" (1871), joka oli tulos von Beckerin ja Arvid Liljelundin matkasta ruotsinkieliselle Pohjanmaalle. Kriitikot pitivät tätä ranskalaisen maneerin hylkäämisenä ja yleisö piti kansallisromanttisesta aiheesta. Aikaisempi Couturelle ominainen karhea öljymaalaustekniikka oli tässä työssä vaihtunut sileämpään. Hän kuvasi myöhemmin paljon samantyyppisiä pohjalaisaiheita, kuten "Sairasvuoteen ääressä" (1874), "Orpo" (1874) , "Pienokaisen esittely" (1875), "Kaste maalaispappilassa" (1877), "Ennen metsästystä" (1880) ja "Vastasyntynyt" (1876). Tältä ajalta on peräisin hieman virheellinen käsitys von Beckeristä kansallisaiheiden maalarina. Hänen maalauksensa aiheet kattoivat myös paljon muuta.
Suomessa 1870-luvulla tehtyjen interiöörinäkymien jälkeen von Becker keskittyi ulkoilmamaalaukseen. Tältä ajalta on säilynyt maalaus "Asniersin silta Pariisin piirityksen jälkeen" (1871). Saman tyyppisiä, joskin impressionistisempia maalauksia hän teki paljon 1890-luvulla vieraillessaan eri puolilla Eurooppaa. Barbizonilaisen koulukunnan ja impressionistien vaikutus näkyy näistä töistä selvästi.


title: Adolf von Becker

text: Vuonna 1879 valmistui "Souvenir de Veules", joka kuvaa vanhaa naista rukin äärellä. Teos muistuttaa 1600-luvun alankomaalaisia laatukuvamaalauksia valon oikeaoppisella kuvaamisella ja luonnonmukaisuudella. Samantyyppisiä aiheita von Becker maalasi samoihin aikoihin useita.


title: Adolf von Becker

text: Näiden pienempien töiden lisäksi hän työskenteli usein myös suurempien ja enemmän taloudellisia uhrauksia vaatineiden maalausten parissa. Näitä maalauksia hän usein koetti saada Pariisin salonkinäyttelyyn. Aiheina salonkimaalauksissa oli usein kissa tai lapsi. Näitä maalauksia oli useita. Suurempia ja usein teknisesti vaikeampia olivat "Vastasyntynyt" (1875), "Päivällisen jälkeen" (1877) ja "Mallina olon jälkeen" (1880).


title: Adolf von Becker

text: Von Becker kuvasi töissään myös naisia, usein kuitenkin niin, että naiset olivat osa tilaa, eivätkä suoranaisesti maalauksen aihe. Naista keskeisesti kuvaavista töistä on säilynyt muun muassa "Tyttö ja lintu" (1870). Innoituksen tähän maalaukseen von Beckerin epäillään saaneen Courbetin vastaavanlaisesta työstä, jossa alaston nainen pitelee papukaijaa. Samaa henkeä edustaa myös von Beckerin "Papukaijoja syöttävä nainen" (1872) ja "Pariisitar" (1882). Luultavasti "Pariisitarta" maalattaessa on käytetty samaa mallia Edelfeltin kanssa.


title: Adolf von Becker

text: Von Becker siirtyi vuonna 1892 eläkkeelle yliopistosta ja muutti Pariisiin. Saman vuosikymmenen lopulla hän rupesi viettämään kylmimmän ajan vuodesta Välimeren rannalla. Vielä vuonna 1898 hän maalasi ystävänsä Alfred Wahlbergin kanssa Pyreneillä. 1904 hän muutti Nizzaan, ja 1909 von Becker kuoli.


title: Adolf von Becker

text:
Magnus von Wrightin kuoltua vuonna 1868 von Becker sai paikan piirustuksenopettajana yliopiston piirustussalilla. Tässä virassa hän pääsi osoittamaan kunnianhimoisen uurastuksensa tulokset. Von Becker piti myös yksityiskoulua, jonka hän perusti Helsingissä vuonna 1873. Koulu noudatti ranskalaista piirtämisen ja maalaamisen mallia. Näillä kouluilla oli suuri merkitys 1870-1880 -luvuilla aloittaneille suomalaisille taideopiskelijoille. Adolf von Becker tutustuttikin suomalaiset maalarit ranskalaiseen realismiin. Koulut tarjosivat juuri sopivat pohjataidot, jotka tarvittiin lähdettäessä Pariisin akatemioihin. Pariisiin lähteneitä ja taidekriitikkojen tunnustamia oppilaita olivat muun muassa Helene Schjerfbeck, Elin Danielson, Helena Westermarck ja Akseli Gallen-Kallela.
Yliopiston piirustuksenopettajana hän uudisti silloista opetusta tilaamalla paljon uusia kipsimalleja (näitä kipsejä tilattiin yli 100, ja jotkut näistä ovat vieläkin käytössä Porthanian piirustuksen laitoksen tiloissa), sekä muun muassa Charles Barguen ja Jean-Léon Gérômen piirustuskurssin litografia painoksen.


title: Adolf von Becker

text: Von Beckerille myönnettiin Pietarin taideakatemian suuri kultamitali ja akateemikon arvo vuonna 1873, ja Suomessa hänet nimitettiin professoriksi vuonna 1879.


title: Adolf von Becker

text: Von Beckerin yksityiskoulu sai alkunsa suurimmaksi osaksi hänen omasta halustaan ryhtyä kouluttamaan tarkasti juuri niitä, jotka suunnittelivat taiteilijan uraa. Koulun toiminta kuitenkin keskeytyi usein von Beckerin matkustaessa paljon. Yksityiskoulun tarkoituksena voi olettaa olleen myös alastonmallin piirustus. Tätä ei kuitenkaan ehditty toteuttaa.


title: Adolf von Becker

text: Beckeriä luonnehditaan usein hyvin ankaraksi opettajaksi ja ahkeraan opiskeluun painottavaksi. Hän halusi ranskalaiseen tapaan nähdä aina uusien oppilaidensa piirtävän ja tämän takia kaikki kouluun ilmoittautuneet joutuivat piirtämään aluksi jonkun aikaa, niin että von Becker sai käsityksen kyseisen oppilaan taidoista. Hän välitti Gustave Courbetin, Thomas Couturen ja Leon Bonnatin ranskalaisen varhaisrealismin oppeja ja tyyliä opetuksessaan. Maalaustaitoja harjoitettiin yleensä asetelmien tai elävien mallien avulla. Suomalaisilta koulussa opiskelleilta on säilynyt useita teoksia, jotka näyttävät olevan selvästi von Beckerin ohjauksessa toteutettuja. Esimerkiksi Helene Schjerfbeckiltä, Albert Edelfeltiltä ja Elin Danielsonilta on säilynyt töitä, jotka osoittavat selvää von Beckerin vaikutusta kauniin yleistetyillä realistisilla muodoillaan.


title: Adolf von Becker

text: 1800-luvun lopulla nuori taiteilijakoulukunta alkoi hyökätä von Beckerin vanhoillista filosofiaa vastaan. Tätä voidaan pitää yhtenä syynä hänen muuttoonsa pois Suomesta.


title: Adolf von Becker

text: Jotkut hänen vanhoista oppilaistaan väheksyivät myöhemmin von Beckeriä unohtaen uransa varhaisvaiheessa häneltä saamansa vaikutteet. Nuorempien polvien taiteilijoiden ja von Beckerin välille syntyikin useita riitoja, kuten 1889 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen osaston kokoamisessa. Se yltyi nyrkkitappeluksi näyttelyn avajaisissa, jossa Edelfelt ja Vallgren taistelivat von Beckeriä, Walter Runebergia, ja Berndt Lindholmia vastaan.


title: Adolf von Becker

text: Von Beckeriä voi pitää myös suomalaisten taiteilijoiden puolestapuhujana. Vuosina 1877 ja 1878 hän esitti ensimmäisenä ehdotuksen tekijänoikeuslaista ja 1870- ja 1880-luvuilla hän oli pitkän aikaa Suomen Taideyhdistyksen jäsen. Näinä aikoina ja sen jälkeenkin hän kapinoi taideyhdistyksen holhousta vastaan ja piti näyttelyitä erillään yhdistyksestä. Hän myös toteutti näyttelylakon 1890-luvulla.


title: Nummelan Palloseura

text: Nummelan Palloseura on vuonna 1964 perustettu vihtiläinen urheiluseura, jossa jalkapallo on ollut vahva laji alusta alkaen. NuPS on ollut jalkapalloilun erikoisseura vuodesta 1996 lähtien. Kaudella 2007 NuPSilla on 32 joukkuetta 22 ikäluokassa aina vuonna 2000 syntyneistä I-junioreista ikämiehiin ja -naisiin. Seuralla on virallisten sarjojen ja turnausten ulkopuolista toimintaa niin alle viisivuotiaille vesseleille kuin lähinnä kehitysvammaisista lapsista koostuvalle erityisryhmälle sekä kuntofutista kaiken ikäisille palloilijoille. Vuonna 2016 NuPSilla oli noin 550 jäsentä.


title: Nummelan Palloseura

text: NuPSin miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2017 Kakkosessa, jonne se nousi edelliskauden päätteeksi. Seuraavaksi kaudeksi joukkue kuitenkin putosi Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin Kolmoseen.


title: Nummelan Palloseura

text:
Seuran lajeja olivat vuonna 2016 jalkapallo ja futsal. Aiemmin Nummelan Palloseurassa on pelattu jääkiekkoa ja maahockeytä.
Nummelassa on seuraavat olosuhteet jalkapalloilulle:


title: Matti Viljanen

text: Matti Viljanen -nimisiä henkilöitä ovat:


title: Waterhouse

text: Waterhouse on seuraavien henkilöiden nimi:


title: Bayesiläinen tilastotiede

text: Bayesiläinen tilastotiede eli Bayes-tilastotiede on frekventistisen (eli klassisen) tilastotieteen ohella tilastotieteen toinen suuri paradigma. Bayesiläinen tilastotiede perustuu Bayesin kaavan soveltamiseen. Bayesiläisessa tilastotieteessä ajatellaan, että havainnot tunnetaan, joten ne ovat kiinteitä, ja todellisuus on tuntematon, johon liittyy epävarmuutta. Tarkoituksena on laskea posterioritodennäköisyyksiä siten, että otetaan huomioon sekä ennakkotieto että havaintoaineiston informaatio. Bayesiläinen tilastotiede on jo vanha keksintö, mutta vasta tietokoneiden kehityttyä riittävästi sen käyttö alkoi yleistyä 1900-luvun lopussa. Sitä mukaa myös itse ajattelutapa ja sovellukset ovat kehittyneet. Sekä Bayes-tilastotiede että Bayesin kaava ovat saaneet nimensä englantilaiselta harrastelijamatemaatikko ja presbyteeripappi Thomas Bayesiltä, jota pidetään Bayes-päättelyn esi-isänä.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Bayesin kaava voidaan kirjoittaa seuraavasti:
missä


title: Bayesiläinen tilastotiede

text: Tapahtumat A ja B voisivat esimerkiksi olla seuraavia väitelauseita: B = ”Suomalaiset miehet ovat pitempiä kuin ruotsalaiset” ja A = ”Kun tutkitaan 5 suomalaista ja 5 ruotsalaista, kaikki ruotsalaiset ovat pidempiä”. Bayesiläisessä tilastotieteessä voidaan tällöin tehdä laskelmia siitä "todennäköisyydestä että B on totta", kun A havaitaan.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text: Bayesiläisessä tilastotieteessä käytetään usein Bayesin kaavasta johdettua kaavaa p(x|y) = p(y|x)p(x) / p(y). Tämä kaava on voimassa tietyt säännöllisyysehdot toteuttavilla satunnaismuuttujilla x ja y. Kaavassa p on geneerinen jakaumasymboli, joka voidaan tulkita esimerkiksi tiheysfunktioksi tai pistetodennäköisyysfunktioksi.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Edellisen kaavan avulla pyritään tekemään tilastollisia päätelmiä "ei-havaittavasta" muuttujasta x "havaittavan" muuttujan y perusteella. Ehdollistettua jakaumasymbolia p(x|y) sanotaan x:n "posterioriksi". Jakaumasymboli p(y|x) on "likelihood" (joskus myös "otantajakauma", "otantamalli"), jota käytetään myös klassisen tilastotieteen uskottavuuspäättelyssä. Jakaumasymboli p(x) on puolestaan x:n "priori". Tekijä 1/p(y) ei vaikuta x:ää koskevaan tilastolliseen päättelyyn, vaan se on luonteeltaan normitusvakio.Jotta voimme muodostaa posteriorijakauman tuntemattomalle formula_3, tarvitaan:
Näistä ensimmäinen on uskottavuusfunktio formula_8.
Priorijakauma on ennakkokäsitys tuntemattomasta formula_3, ja usein se riippuu hyperparametreistä formula_4. Priori voidaan esittää jakaumana formula_11.
Jos priori valitaan siten, että se kuuluu samaan jakaumaperheeseen posteriorijakauman kanssa, sitä kutsutaan konjugaattiprioriksi. Tällöin syntyy myös laskennallisesti mukavampi tilanne. Jos havaintojen yhteisjakauma kuuluu eksponenttiseen perheeseen, aina on olemassa konjugaattipriori (Morris, 1983).


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Jos ilmiösta ei ole ennakkotietoa, prioriksi voidaan valita epäinformatiivinen priori, joka vaikuttaa mahdollisimman vähän posteriorijakaumaan.
Esimerkiksi seuraavalla tavalla:
Yksi vaihtoehto on myös Jeffreys'in priori:
formula_18.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Bayesin kaavasta saadaan posteriorijakaumaksi seuraava:
missä jatkuvan jakauman tapauksessa
ja diskreetin jakauman tapauksessa


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Joskus tulee laskennallisia ongelmia nimittäjän integroinnissa, mutta jos ollaan kiinnostuneita vain posteriorin maksimista formula_3:n suhteen, sitä ei tarvita. Voidaan kirjoittaa:
Suurimman uskottavuuden estimaatin laskemiseksi formula_3:lle riittää maksimoida lauseke formula_25 formula_3:n suhteen, sillä nimittäjä formula_27 ei riipu siitä.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Olkoon formula_28 uusi havainto, joka on riippumaton havainnoista formula_2. Prediktiivinen jakauma (ennustejakauma) formula_28:lle on formula_28:n ehdollinen jakauma ehdolla formula_2, ja se saadaan seuraavasti:
formula_33


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Jos posteriorijakauman laskeminen analyyttisesti ei onnistu, useimmiten siksi, että nimittäjässä on moniulotteinen integraali, joka on erittäin vaikea laskea, on olemassa myös muita keinoja. Kun havaintoja on paljon, posteriorijakaumaa voidaan approksimoida normaalijakauma-approksimaatiolla:
formula_35 on suurimman uskottavuuden estimaatti ja formula_36 on havaittu informaatio(matriisi).
Muita keinoja approksimoida posteriorijakaumaa ovat numeerinen integrointi, posteriorijakauman integraalin laskeminen Laplace'n menetelmällä ja Markovin ketju Monte Carlo -simulointi.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Posteriorijakauman ratkaisemiseen, erityisesti monimutkaisissa ja hierarkkisissa malleissa, joudutaan usein käyttämään MCMC-menetelmää eli Markovin ketju Monte Carlo -menetelmää. Menetelmän idea:
Kun oletetaan, että formula_37 jakaumasta formula_38 riippumatta, niin voidaan edetä seuraavasti:


title: Bayesiläinen tilastotiede

text: MCMC-menetelmiä ovat esimerkiksi Metropolisin algoritmi ja sen muunnelma Metropolisin ja Hastingsin algoritmi.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Kun oletetaan, että on pystytty konstruoimaan posteriori
formula_43,
Metropolisin algoritmin idea posteriorijakauman simuloimiseksi on seuraavanlainen:


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Toinen tapa konstruoida ketjua, on Gibbsin algoritmi:
Olkoon formula_52 parametrivektori, ja merkitään formula_53.
Oletetaan lisäksi, että
formula_54
voidaan helposti laskea.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text: Näidenkin lisäksi on vielä useita eri menetelmiä ja edellisten muunnelmia. Nykyään on käytettävissä valmisohjelmistoja, joiden avulla simulaatiomenetelmiä voidaan soveltaa monissa tapauksissa ilman, että ne joudutaan ohjelmoimaan joka kerta uudelleen. Esimerkiksi Gibbin algoritmille on olemassa ilmainen ohjelma nimeltään BUGS ("Bayesian inference Using Gibbs Sampling").


title: Bayesiläinen tilastotiede

text:
Oleellinen osa Bayes-tilastotiedettä on mallikritiikki, ja se pohjautuu pitkälti prediktiiviseen jakaumaan formula_61.
Joitakin lähestymistapoja mallikritiikille:


title: Bayesiläinen tilastotiede

text: Käytettäessä ei-havaittavalle muuttujalle niin sanottua "laakeaa prioria" p(x) ~ 1 (engl. "uniform prior", tulkitaan singulaarisesti jatkuvana mittana, joka saa saman arvon kaikilla x), posteriori p(x|y) on vakiokerrointa vaille sama kuin klassisessa tilastotieteessä käytettävä uskottavuusfunktio. Tällöin bayesiläiset menetelmät antavat samoja numeerisia tuloksia, kuin "maximum likelihood" -päättely, joskin tulosten käsitteellinen tulkinta on erilainen.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text: Jos käytetään jotakin muuta kuin laakeaa prioria, posteriorin arvot muuttuvat. Tästä syystä priorin valinta saattaa vaikuttaa bayesiläisen tilastollisen päättelyn tuloksiin. Bayesiläiset tilastotieteilijät jakautuvat niin sanottuihin "subjektiivisiin bayesiläisiin", jotka korostavat priorin merkitystä tilastollisen päättelyn hyödyllisenä apuvälineenä, ja "objektiivisiin bayesiläisiin", jotka suhtautuvat varauksellisesti prioriin sisältyvään informaatioon.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text: Jotkut tilastotieteen klassisen paradigman kannattajat ovat esittäneet, että priorin ja posteriorin käsitteet ovat ontologisesti ongelmallisia, tai peräti kokonaan virheellisiä. Toisaalta bayesiläistä paradigmaa on puolustettu informaatio- ja päätösteoreettisilla perusteluilla. Monien kannattajiensa mielestä bayesiläinen paradigma antaa tilastotieteelle teoreettisen perustan, joka on yhtenäisempi ja helpommin omaksuttava, kuin klassisen paradigman antama perusta.


title: Bayesiläinen tilastotiede

text: Suomessa bayesiläisen tilastotieteen edelläkävijöitä ovat olleet Elja Arjas ja Antti Penttinen.


title: Lionel Van Deerlin

text: Lionel Van Deerlin (25. heinäkuuta 1914 Los Angeles – 17. toukokuuta 2008 San Diego) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja kolumnisti.


title: Lionel Van Deerlin

text: Van Deerlin istui vuosina 1963–1981 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kaliforniasta. Hän oli "The San Diego Union-Tribunen" viikoittainen kolumnisti ja kuollessaan San Diego State Universityn emeritusprofessori.


title: Tiibetiläiset

text: Tiibetiläiset ovat keskiaasialainen etninen ryhmä, jonka kotiseutu on Tiibet. Tiibetiläisiä on noin kuusi miljoonaa.


title: Tiibetiläiset

text: Tiibetiläisillä on omaleimainen kulttuuri, johon ovat vaikuttaneet muun muassa asuminen ankarissa vuoristo-olosuhteissa. Heidän pääuskontonsa on buddhalaisuus, jonka omaleimaista versiota kutsutaan länsimaissa useasti lamalaisuudeksi. Tiibetiläisten hengellinen johtaja on Dalai-lama. Tiibetiläiset puhuvat tiibetiä, joka jakaantuu useiksi toisilleen vaikeasti ymmärrettäväksi murteiksi.


title: Tiibetiläiset

text: Kiinan sortopolitiikan takia tiibetiläisiä asuu runsaasti pakolaisina Intiassa, Nepalissa ja länsimaissa. Tiibetiläiset ovat aika ajoin joutuneet Kiinassa todellisten sortotoimien kohteeksi, jossa heitä pyritty kiinalaistumaan monin eri tavoin, esimerkiksi tiibetiläisten omia uskonnollisia perinteitä on pyritty kieltämään taantumuksellisina.


title: Tiibetiläiset

text: Tiibetiläisten perimä on sopeutunut vuoriston vähähappiseen ilmaan. Tiibetiläisistä 88 %:lla on noin 8 000 vuotta sitten syntynyt mutaatio EGLN1-geenissä, jonka avulla heidän ruumiinsa ei ylireagoi vähähappiseen ilmaan. Henkilöillä ilman mutaatiota veren punasolut saattavat paisua, mikä voi johtaa sydänkohtaukseen. Toinen korkean asuinalueen sopeutuma löytyy geenistä EPAS1, jonka tiibetiläistä muotoa ei tavata missään muualla maailmassa. Geeni vaikuttaa veren happea kuljettavan hemoglobiinin määrään.


title: Charles Vanik

text: Charles Albert Vanik (7. huhtikuuta 1913 – 30. elokuuta 2007) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Clevelandissa, Ohiossa, ja toimi uransa varhaisvaiheessa mm. kaupunginvaltuutettuna 1938–1939 sekä osavaltion senaattorina 1940–1942.


title: Charles Vanik

text: Charles Vanik opiskeli lakia ja valmistui Western Reserve Universitystä. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1955–1981.


title: Charles Vanik

text: Vanikin isovanhemmat olivat Tšekkoslovakiasta. Hän kuoli 94-vuotiaana kotonaan Floridan Jupiterissa.


title: Don Edwards

text: William Donlon ”Don” Edwards (6. tammikuuta 1915 – 1. lokakuuta 2015) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja lakimies.


title: Don Edwards

text: Edwards opiskeli San Jose High Academyssä sekä Stanfordin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1936. Hän toimi sen jälkeen lakimiehenä ja vuosina 1940–1941 FBI:n erityisagenttina.


title: Don Edwards

text: Don Edwards istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Kaliforniasta vuosina 1963–1995. Hän lähti kongressista juuri ennen 80-vuotispäiväänsä. "Don Edwards San Francisco Bay National Wildlife Refuge" Kaliforniassa on nimetty hänen mukaansa.


title: Matti Viljanen (järjestöjohtaja)

text: Matti Reijo Juhani Viljanen (s. 18. heinäkuuta 1949 Turku) on entinen korkeasti koulutettujen palkansaajien ammattijärjestön Akavan puheenjohtaja, hän toimi tehtävässä 29. toukokuuta 2007 – 25. toukokuuta 2011. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Insinööriliiton ja Ylempien Toimihenkilöiden Neuvottelujärjestön puheenjohtajana sekä Akavan hallituksen jäsenenä. Koulutukseltaan Viljanen on insinööri. 15. kesäkuuta 2007 Viljaselle myönnettiin insinöörineuvoksen arvonimi.


title: Matti Viljanen (järjestöjohtaja)

text: 18. huhtikuuta 2008 Matti Viljanen aiheutti myrskyn Akavan sisällä Suomen Kuvalehdessä antamillaan lausunnoilla, joissa hän kannatti muun muassa Joensuun yliopiston ja Lappeenrannan teknillisen yliopiston lopettamista, minkä jälkeen Akava sekä useat sen jäsenjärjestöt sanoutuivat irti hänen lausunnoistaan. 12. lokakuuta 2010 Viljanen ilmoitti, ettei asetu ehdolle enää nelivuotiskauden päättyessä vuonna 2011. 25. toukokuuta 2011 häntä seurasi Akavan johdossa Sture Fjäder.


title: Basty

text: Basty (oik. Esteban Piñero Camacho, s. 28. helmikuuta 1981, Cadiz, Espanja) on laulaja, joka kuuluu espanjalaiseen D'NASH-yhtyeeseen. Bastyn kerrotaan olevan yhtyeen urheilullisin jäsen.


title: Aki Linnanahde

text: Aki Linnanahde (s. 26. joulukuuta 1978 Tampere) on suomalainen juontaja, toimittaja ja tuottaja. Linnanahde juontaa Radio Novan Aamua yhdessä Minna Kuukan kanssa.


title: Aki Linnanahde

text: Linnanahde aloitti työnsä radion parissa Sport FM:llä, jossa hän työskenteli juontajana ja tuottajana vuosina 2001–2003. Vuonna 2003 Sport FM lopetti toimintansa ja Linnanahde siirtyi Radio Cityn iltapäiväjuontajaksi. Elokuussa 2005 hän alkoi juontaa Radio Cityn aamua ja sai työstään Vuoden radiojuontaja 2006 -tittelin yhdessä kollegansa Jussi Heikelän kanssa.


title: Aki Linnanahde

text: Radio City lopetti toimintansa vuonna 2006. Linnanahde siirtyi juontamaan Heikelä-Linnanahde Korporaatiota Radio Rock -kanavalle. Heikelä-Linnanahde Korporaatio valittiin vuoden 2009 Radio Gaalassa Vuoden parhaaksi radio-ohjelmaksi. Linnanahteen viimeinen lähetys Radio Rockilla kuultiin 6. marraskuuta 2009.


title: Aki Linnanahde

text: Aki Linnanahde toimi studioisäntänä Urheilukanavan televisioimissa Veikkausliigan jalkapallo-otteluissa sekä URHOtv:n urheiluohjelmissa. Hän on juontanut kaksi tuotantokautta TV2:n Sisu – Tarinoita urheilusta -ohjelmaa. Toukokuussa 2010 Aki Linnanahde nimitettiin MTV Median jääkiekkotuottajaksi, vastuualueenaan uuden kiekkotuotteen suunnittelu ja tuotannon johtaminen. Hän irtisanoutui omasta tahdostaan jo vuoden kuluttua ja siirtyi Yellow Film & TV -tuotantoyhtiöön tekemään televisio-ohjelmia. Linnanahde toimi tuottajana Venla -palkitussa Mestareiden mestari -realityohjelmassa. Ohjelmaa esitettiin MTV3:ella vuoden 2012 tammikuusta alkaen. Samana keväänä Linnanahde tuotti ja käsikirjoitti TV5:llä päivittäistä Tuomas Enbuske Talk Show’ta.


title: Aki Linnanahde

text: Elokuussa 2012 Linnanahde palasi radion pariin ja aloitti juontotyöt Radio Novalla. Hän juonsi Enbuske & Linnanahde Crew’ta yhdessä Tuomas Enbusken ja Minna Kuukan kanssa. Enbuske ja Linnanahde laajensivat ohjelmaa myös television puolelle. Syksyllä 2012 Enbuske & Linnanahde Crew’ta esitettiin Subin torstai-illoissa. Ohjelma siirtyi MTV3:elle vuoden 2013 alussa ja sitä tehtiin yhteensä kuusi tuotantokautta. Ohjelma palkittiin parhaan keskusteluohjelman Venlalla vuonna 2014.


title: Aki Linnanahde

text: Vuonna 2014 Linnanahde perusti Aku Hirviniemen kanssa Digimates-yrityksen, joka tuotti internetsivuja ja yrityksille digitaalisia viestintäratkaisuja.


title: Aki Linnanahde

text: Keväällä 2016 Aki Linnanahde teki paluun Radio Novalle ja aloitti kanavan aamuohjelman juontajana yhdessä Minna Kuukan kanssa. Saman vuoden syksynä Linnanahde toimi tuottajana Arman Alizadin ensimmäisessä suorassa keskusteluohjelmassa ArmanLIVE:ssä.


title: Aki Linnanahde

text: Linnanahteen esikoisteos, jääkiekkoilija Jere Karalahden elämäkerta "Jere" ilmestyi syksyllä 2017. Kirja oli vuoden 2017 kuunnelluin äänikirja ja myydyin tietokirja.


title: Aki Linnanahde

text: Helmikuussa 2018 Aki Linnanahde avasi oman YouTube -kanavan.


title: Aki Linnanahde

text: Aki Linnanahde syntyi vuonna 1978 Tampereella. Hän on asunut suurimman osan lapsuudestaan ja nuoruudestaan Nurmijärvellä.


title: Aki Linnanahde

text: Nykyään Linnanahde asuu perheensä kanssa Vantaalla, mutta viettää paljon vapaa-aikaansa myös Turussa.


title: Aki Linnanahde

text: Linnanahde suoritti varusmiespalveluksensa vuonna 1998. Sotilasarvoltaan hän on kersantti.


title: Yasuhiro Nakasone

text: Yasuhiro Nakasone (, s. 27. toukokuuta 1918) on entinen Japanin pääministeri. Hän toimi virassa kolme kautta vuosina 1982–1987. Nakasone tuli tunnetuksi nationalistisesta aatteestaan ja toimi G8-konferenssin isäntänä 1986.


title: Yasuhiro Nakasone

text: Yasuhiro Nakasonen poika on poliitikko ja entinen Japanin opetusministeri Hirofumi Nakasone. Nakasone pääsi Japanin edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1946 ja hoiti jo ennen pääministerinvirkaansa lukuisia ministeriyksiä.


title: Yasuhiro Nakasone

text: Nakasone syntyi Gunman prefektuurissa Honshulla ja opiskeli Tokion yliopistossa. Hän on Japanin liberaalidemokraattisen puolueen jäsen.


title: Kiichi Miyazawa

text: Kiichi Miyazawa (, 8. lokakuuta 1919 – 28. kesäkuuta 2007) oli japanilainen poliitikko, joka toimi Japanin pääministerinä 5. marraskuuta 1991–9. elokuuta 1993.


title: Kiichi Miyazawa

text: Miyazawa syntyi Fukuyamassa, Hiroshiman prefektuurissa, ja valmistui Tokion yliopistosta. Hän liittyi talousministeriöön vuonna 1942 ja tuli vuonna 1953 valituksi Japanin parlamentin ylähuoneeseen. Hän siirtyi alahuoneeseen 1967.


title: Kiichi Miyazawa

text: Miyazawa toimi ennen pääministeriyttään muun muassa ulkoministerinä (1974–1976) ja vuodesta 1987 talousministerinä. Jälkimmäisestä virasta hän joutui kuitenkin eroamaan nk. Recruit-skandaalin yhteydessä.


title: Kiichi Miyazawa

text: Miyazawa toimi vuosina 1999–2002 jälleen Japanin talousministerinä. Hän jätti parlamentin vuonna 2003.


title: Effoa

text: Effoa oli suomalainen laivayhtiö, jonka perusti vuonna 1883 kapteeni Lars Krogius. Yhtiön alkuperäinen nimi oli Finska Ångfartygs Aktiebolag (FÅA), suomeksi Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö (SHO). Yhtiö perustettiin hoitamaan höyrylaivaliikennettä Suomen ja Englannin välille. Ensimmäinen laiva, S/S Sirius, aloitti liikennöinnin Hulliin vuonna 1884. Yhtiön alukset kuljettivat maataloustuotteita, kuten voita, sekä etenkin matkustajia, jotka jatkoivat matkaa Hullista Yhdysvaltoihin siirtolaisiksi. SHO:n toiminta laajeni vähitellen niin, että vuonna 1929 varustamolla oli jo 44 laivaa ja vuonna 1939 55 laivaa.


title: Effoa

text: Säännöllinen liikenne Turusta Tukholmaan alkoi vuonna 1904 yhteistyössä turkulaisen Bore-varustamon kanssa. Ruotsalainen Svea-varustamo liittyi yhteistyöhön vuonna 1918. Yhteistyö varustamoiden välillä matkustajaliikenteessä tiivistyi asteittain, ja vuonna 1957 perustettiin yhteisyritys Oy Siljavarustamo - Ab Siljarederiet.


title: Effoa

text: 1890 hankittiin kaksi siirtolaisia kuljettanutta matkustajalaivaa, "Urania" ja "Astrea".


title: Effoa

text: 1892–1893 yhtiö hankki itselleen uusia aluksia muilta yhtiöiltä, muun muassa "Wasan" 1892 ja "Finlandin" 1893.


title: Effoa

text: 1898–1899 yhtiö hankki neljä uutta alusta, "Arcturuksen", "Polariksen", "Oihonnan" ja "Wellamon".


title: Effoa

text: 1904–1906 yhtiöllä oli kolme matkustajalaivaa "S/S Nord I", "S/S Nord II" ja "S/S Nord III".


title: Effoa

text: 1908 hankittiin matkustajalaiva "Titania", joka oli kaikkien aikojen suurin suomalainen matkustajahöyrylaiva, vasta vuoden 1975 "Wellamossa" oli enemmän vuodepaikkoja.


title: Effoa

text: "S/S Urania" upposi 1913 yhteentörmäyksen johdosta Kattegatissa. Tilalle hankittiin uusi "Urania".


title: Effoa

text: 1. maailmansodan aikana yhtiön alus "Ariadne" palveli sairaalalaivana. Sodan aikana menetettiin useita yhtiön aluksia, muun muassa "Polaris", "Titania" ja "Bore II".


title: Effoa

text: Helsingfors Ångfartygs Aktiebolaget sulautui FÅAan vuonna 1920, jolloin FÅA sai siltä muun muassa "S/S Violan" ja "S/S Primulan".


title: Effoa

text: 19. joulukuuta 1930 törmäsi kaksi varustamon laivaa, "Oberon" ja "Arcturus", toisiinsa sankassa sumussa Kattegatilla. "Oberon" upposi välittömästi ja 40 henkeä hukkui. Arcturus säästyi.


title: Effoa

text: 20. tammikuuta 1937 höyryrahtilaiva "S/S Savonmaa" haaksirikkoutui Skagerrakissa Mandalin edustalla, jolloin koko aluksen 26-henkinen miehistö hukkui.


title: Effoa

text: 1945 useita yhtiön aluksia jouduttiin luovuttamaan sotakorvauksena, muun muassa "Aallotar", "Ilmatar" ja "Polaris (II)". Myös "Ariadne" oli tarkoitus luovuttaa, mutta se ajoi luovutusmatkallaan karille ja jäi Suomeen.


title: Effoa

text: 1952 valmistui Borelle, Svealle ja FÅAlle kolmen "olympialaivan" sarja, josta FÅA:lle tuli M/S Aallotar.


title: Effoa

text: 1957 Bore, Svea ja FÅA perustivat yhteisen varustamon Oy Siljavarustamo – Siljarederiet Ab:n, josta tuli myöhemmin markkinointiyhtiö Oy Silja Line Ab.


title: Effoa

text: 1975 perustettiin yhdessä Finnlinesin kanssa yhteinen markkinointiyhtiö Finncarriers huolehtimaan Itämeren ja Pohjanmeren rahtiliikenteestä.


title: Effoa

text: Ruotsinkielinen nimilyhenne FÅA lausutaan suunnilleen eff-o-a, ja yhtiö muutti nimensä virallisesti Effoaksi vuonna 1976. Effoa lopetti itsenäisen toimintansa vuonna 1990, kun se sulautui Johnson Linen kanssa EffJohniksi.


title: Effoa

text: Hangossa Effoan laivoja on muistettu antamalla Gunnarsinrannan kaduille nimet Astreantie, Uraniantie, Polariksentie ja Arcturuksentie.


title: Ipatjevin talo

text: Ipatjevin talo () oli rakennus Jekaterinburgissa Venäjällä, jossa Romanovien hallitsijasuvun viimeinen hallitsija keisari Nikolai II perheineen ja palveluskuntineen teloitettiin heinäkuussa 1918. Talo purettiin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean politbyroon käskystä Boris Jeltsinin ollessa kaupungin (silloinen Sverdlovsk) puoluejohtajana 1977, koska neuvostojohtajat pelkäsivät, että paikasta tulee keisarivaltaa kannattavien muistelupaikka. Jeltsin itse ilmaisi myöhemmin pitäneensä talon purkamista vastenmielisenä historian peittelynä.


title: Ipatjevin talo

text: 2000–2003 paikalle rakennettiin muistokirkko Kirkko veren päällä ("Hram na krovi", ).


title: Ipatjevin talo

text: Ipatjevin talo rakennettiin alkuaan vuonna 1897 kaivosinsinööri Andrei Redikortseville. Talo oli kaksikerroksinen, mutta se oli rakennettu Voznesenskin kukkulan rinteeseen niin, että Voznesenskaja-kadun puolelta pääsisäänkäynti johti suoraan toiseen kerrokseen. Talo edusti perinteistä kauppiastyyliä, mutta tekniikka oli uutta - talossa oli juokseva vesi, kylpyhuone ja WC, sähköt ja puhelin. Tonttiin kuului myös pieni puutarha ja terassi.


title: Ipatjevin talo

text: Redikortsev joutui myymään talonsa I. G. Šaravjeville, koska joutui vaikeuksiin korruptiosyytteen vuoksi. 1908 Šaravjev myi rakennuksen edelleen tunnetulle insinöörille ja tehtailijalle kapteeni Nikolai Ipatjeville 6 000 ruplalla. Ipatjev asettui asumaan perheineen rakennuksen ylempiin kerroksiin. Alimmassa kerroksessa hän piti toimistoa ja työpajaa.


title: Ipatjevin talo

text: Lokakuun vallankumouksen jälkeen huhtikuussa 1918 bolševikit takavarikoivat talon sen omistajalta, sillä vangittu keisariperhe palveluskuntineen siirrettiin Tobolskista Jekaterinburgiin, ensin Nikolai ja Aleksandra 30. huhtikuuta ja myöhemmin 21. toukokuuta tsarevitš Aleksei, suuriruhtinattaret Olga, Maria, Tatjana ja Anastasia sekä palveluskuntaan kuuluneet kamarineiti Demidova, tohtori Botkin, kokki Haritonov ja palvelija Trupp. Nikolai Ipatjeville annettiin vuorokausi aikaa tyhjentää kotinsa. Talon ympärille rakennettiin korkea puuaita, ja alakertaan tehtiin vartiotupa. Talon ikkunat maalattiin valkoisiksi ulosnäkemisen estämiseksi. Keisariperheelle ja palvelijoille varattiin toisesta kerroksesta viisi huonetta. Ipatjevin talosta tuli pahamaineinen "erikoistarkoituksen talo".


title: Ipatjevin talo

text: Heinäkuun 16. ja 17. päivän välisenä yönä Jakov Jurovskin johtama teloituskomppania ampui keisariperheen jäsenet ja palvelijat Ipatjevin talon puolittain maanalaisessa kellarissa.


title: Ipatjevin talo

text: Jekaterinburg jäi valkoisen armeijan käsiin 25. heinäkuuta 1918, jonka jälkeen talo palautettiin sen omistajalle. Valkoiset teettivät talossa perusteellisen tutkimuksen keisariperheen kohtalon selvittämiseksi. Nikolai Ipatjevin käytössä oli tänä aikana vain kolme ensimmäisen kerroksen huonetta, muut oli varattu valkoisen armeijan upseereille ja sotilaille. Tutkimuksia johti ensin tuomari Aleksandr Namjutkin, sitten tuomari Ivan Sergujev. Lopuksi tehtävään paneutui huolellisesti Nikolai Sokolov, jonka selontekoa pidetään edelleen asiassa pätevänä lähdemateriaalina.


title: Ipatjevin talo

text: Hänen löytämänsä keisarinnan irronnut sormi sekä vaatteiden, korujen ja kunniamerkkien jäännökset sekä muutamat yksittäiset esineet, kuten spanieli Jimmyn kaulapanta, ovat Pariisissa. Niitä säilytetään pyhäinjäännöksinä Karlovcin synodille kuuluvassa kirkossa.


title: Ipatjevin talo

text: Lokakuun vallankumouksen kymmenvuotisjuhlavuonna 1927 talossa avattiin museo, joka toimi vuoteen 1932 saakka. 1940-luvulla talossa säilytettiin Sverdlovskin kommunistipuolueen arkistoja. Vaikka talo oli suojeltu ja julistettu muistomerkiksi vuonna 1974, Mihail Suslov käski 1977 purkaa rakennuksen, koska sen historia liittyi kiinteästi Romanovien viimeisen hallitsijan kuolemaan. Virallisesti purkamista perusteltiin liikennejärjestelyillä. Käskyn toteutti Sverdlovskin puoluejohtaja Boris Jeltsin 27.–28. heinäkuuta 1977. Ennen purkamista talo valokuvattiin ja sen tiedot arkistoitiin, sekä osa sisustuksesta (muun muassa ruokasalin tulisija) siirrettiin varastoon.


title: Ipatjevin talo

text: Neuvostoliiton hajottua 1991 talon tyhjälle tontille pystytettiin puinen risti ja katos. Vuonna 2000 paikalle alettiin rakentaa kirkkoa, Hram na krovi, joka vihittiin 16. heinäkuuta 2003. Kirkon edustalle pystytettiin Nikolai II:sta ja hänen perheenjäseniään kuvaava pronssipatsas.


title: Emma Caulfield

text: Emma Caulfield, alk. Emma Chukker, (s. 8. huhtikuuta 1973 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka läpimurtorooli oli Anya Jenkins televisiosarjassa "Buffy, vampyyrintappaja". Hän näytteli kostodemoni Anyaa sarjan kolmannelta kaudelta alkaen ja teki satunnaisia vierailuja aina sarjan viidennelle kaudelle asti, jonka jälkeen hänestä tuli sarjan vakituinen näyttelijä kunnes se päättyi vuonna 2003. Hän on myös näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Beverly Hills 90210" ja "Monk" sekä elokuvissa "Darkness Falls" (2003) ja "Bandwagon" (2004). Joskus hänen nimensä esiintyy muodossa Caufield.


title: Emma Caulfield

text: Caulfield on kuvaillut teinikäistä itseään "musikaaliteatterinörtiksi". Hän aloittikin näyttelijän opintonsa jo lukioikäisenä sandiegolaisissa La Jolla Playhousessa ja Old Globe Theatressa. Jälkimmäisessä hänet palkittiin kunniamaininnalla "Excellence in Theatre Arts". Myöhemmin Caulfield opiskeli psykologiaa San Franciscon yliopistossa. Hän kuitenkin keskeytti opintonsa panostaakseen uraansa näyttelijänä. Caulfield on ollut kerran naimisissa, mutta on sittemmin eronnut. Hänen läheisiin ystäviinsä kuuluvat hänen "Buffyn" aikaiset kollegansa Alyson Hannigan, Anthony Head ja Tom Lenk.


title: Emma Caulfield

text: Caulfiedin ensimmäisiä rooleja televisiossa oli Susan Keats nuortensarjassa "Beverly Hills 90210". Hän näytteli sarjassa vuosina 1995–1996 ja ehti olla mukana noin 30 jaksossa. Seuraavaksi hän sai roolin saippuasarja "General Hospitalista", jossa hän esitti Lorraine Milleria. Lisäksi Caulfield vieraili muutamissa muissa televisiosarjoissa.


title: Emma Caulfield

text: Vuonna 1998 Caulfield sai pienen roolin televisiosarjasta "Buffy, vampyyrintappaja". Hän esitti niin kutsuttua viikon hirviötä, kostodemoni Anyankaa, kolmannen kauden jaksossa "Toivomus". Jakson päätteeksi Anyanka muuttui takaisin ihmiseksi. Caulfieldia pyydettiin uusimaan roolinsa vielä saman kauden myöhemmässä jaksossa "Kaksoisolento", jossa ihmisnimen Anya ottanut entinen kostodemoni yritti saada voimiaan takaisin. Caulfield palasi rooliin vielä muutamaan otteeseen enimmäkseen juonellisista syistä. Sarjan luoja Joss Whedon kuitenkin piti hahmosta ja näyttelijästä, ja Anya jäi sarjaan. Caulfield näytteli Anyaa lähes jokaisessa "Buffyn" seuraavan kauden jaksossa. Viidennen kauden alkaessa hänet kohotettiin sarjan vakituisen näyttelijän asemaan. Caulfield jatkoi Anyana aina sarjan loppuun asti vuoteen 2003.


title: Emma Caulfield

text: "Buffyn" jälkeen Caulfield näytteli elokuvassa "Darkness Falls" (2003). Se oli hänen ensimmäinen elokuvansa. Vuonna 2004 hän oli mukana tv-elokuvassa "I Want to Marry Ryan Banks" ja tuotti elokuvan "Bandwagon" yhdessä ystävänsä Karri Bowmanin kanssa. Caulfield myös näytteli elokuvassa. Samana vuonna hän vieraili yhden jakson verran televisiosarjassa "Monk".


title: Al-Anbar

text:
Anbarin maakunta () on yksi Irakin yhdeksästätoista kuvernementistä (maakunnasta). Se sijaitsee Irakin länsiosassa. Sen pinta-ala on 138 228 neliökilometriä, josta valtaosa asumatonta aavikkoa, ja se on Irakin laajin maakunta (32 prosenttia valtion pinta-alasta). Maakunta rajoittuu lounaassa Saudi-Arabiaan, lännessä Jordaniaan ja luoteessa Syyriaan. Pohjoisessa sen naapurina on Ninawan sekä idässä Saladinin, Bagdadin, Babilin, Karbalan ja Najafin maakunnat.
Maakunnan asukasluku oli vuoden 1997 väestönlaskennassa 1 023 736. Vuoden 2014 alussa väkiluvuksi arvioitiin runsas 1,48 miljoonaa. Anbarin maakunnan pääkaupunki on Ramadi (Ar-Ramādī), joka sijaitsee Fallujan tavoin maakunnan itäosassa lähellä Bagdadia. Asukkaista suurin osa on sunnimuslimeja.


title: Al-Anbar

text: Al-Anbarin maakunnan nimi oli vuoteen 1962 asti Dulaim ja vuosina 1962-1976 Ramadi.


title: Al-Anbar

text: Vuosien 2003–2010 Irakin sodassa se oli aluksi Irakin vastarintaliikkeiden tärkein tukialue. Erityisesti Fallujassa käytiin rajuja taisteluita. Yli neljäsosa Irakissa kuolleista amerikkalaissotilaista sai surmansa al-Anbarissa. Vuonna 2006 sunnikapinalliset kääntyivät al-Qaedaa vastaan, ja ottivat alueen turvallisuuden vastuulleen. Yhdysvallat poistui alueelta 2008.


title: Al-Anbar

text: Syksyllä 2014 jihadistijärjestö Isis on saanut suurimman osan maakuntaa hallintaansa. Yli kolmannes maakunnan väestöstä (558 000 henkeä) oli pelkästään tammi–elokuussa 2014 lähtenyt kotoaan evakkoon suojaan väkivallan varalta.


title: Al-Anbar

text: Toukokuussa 2015 Isis onnistui valtaamaan maakunnan hallintokeskuksen, Ramadin kaupungin.


title: Al-Anbar

text: Maakunta jakautuu aluehallinnon toisella tasolla paikallishallitoa varten kahdeksaan piirikuntaan. Maakunnan väestö 1 482 044 (1/2014) jakautui piirikuntiin seuraavasti:Piirikunnat jakautuvat edelleen alipiirikuntiin (subdistrict), ja aluehallinnon neljännellä tasolla sijaitsevat kaupungit.


title: Jessica Folcker

text: Jessica Elisabeth Angelique Folcker (s. 9. heinäkuuta 1975 Täby) on ruotsalainen laulaja. Hänen isänsä on kotoisin Senegalista.


title: Jessica Folcker

text: Folcker opiskeli lapsesta saakka musiikkikoulussa ja haaveili ammattilaulajan urasta. Toive toteutui hänen ryhdyttyään Ace of Basen ja Dr. Albanin taustalaulajaksi. Hän esitti myös kertosäkeen Leila K:n hitillä "Electric". Folcker oli vuonna 1994 ehdolla Miss Ruotsi -kilpailussa.


title: Jessica Folcker

text: Folckerin esikoisalbumi "Jessica" julkaistiin vuoden 1998 syksyllä. Levy oli syntynyt lauluntekijä-tuottaja Max Martinin yhteistyöstä. Hän sai levyllään kansainvälisiä ihailijoita, ja Ruotsissa listan kärkeen nousivat singlet "How Will I Know Who You Are" ja "Tell Me What You Like". Molemmat myivät platinaa.


title: Jessica Folcker

text: Folcker on kilpaillut Melodifestivalenissa euroviisupaikasta kolmesti, vuosina 2005, 2006 ja 2014. Ensimmäinen ruotsinkielinen albumi julkaistiin vuonna 2005. Folcker on vieraillut Bomfunk MC’s:n levyllä Burnin' Sneakers kappaleella "(Crack It) Something Going On".


title: Power ballad

text: Power ballad on rockmusiikin alalaji, jolle on tyypillistä balladeiksi kutsuttujen hitaiden kappaleiden esiintyminen. Mahtipontiset "power balladit" olivat yleisiä 1980-luvun glam metal -yhtyeiden tuotannossa. Sellaisten yhtyeiden kuin Bon Jovin, Def Leppardin, Poisonin, Scorpionsin ja Whitesnaken tuotannossa oli paljon power balladeja. Myös eräiden muiden tyylilajien edustajat ovat tunnettuja power balladeista, kuten esimerkiksi Bryan Adams, Cher, Celine Dion, Foreigner ja Styx.


title: Hammaskivi

text: Hammaskivi ("calculus dentalis, odontoliitti") on hammassairaus, jossa suun bakteereista ja kalkkisuoloista muodostuu kerrostumaa hampaan pinnalle.


title: Hammaskivi

text: Plakki eli bakteerimassa kovettuu hammaskiveksi syljen ja bakteerien aineenvaihdunnan vaikutuksesta. Hammaskiveä muodostuu ensin hampaiden vapaille pinnoille ienrajaan, johon myös plakki tavallisesti kertyy. Hammaskivi aiheuttaa ikenissä gingiviitin eli ientulehduksen, joka ilmenee ikenien verenvuotona hampaita harjatessa. Hammaskiveä poistetaan ultraäänen ja raaputtamisen avulla.


title: Hammaskivi

text: Joskus voidaan käyttää termejä supragingivaalinen ja subgingivaalinen hammaskivi. Ensimmäinen viittaa ikenenpäälliseen hammaskiveen ja jälkimmäinen ikenenalaiseen hammaskiveen.


title: Ruotsin Sanomat

text: Päivälehti Ruotsin Sanomat oli sanomalehti Viikkoviestin jatkaja. Jukka Tuurala osti 1998 lakkautusuhan alla olleen Viikkoviestin. Lehti alkoi ilmestyä 1. syyskuuta 2003 viisipäiväisenä päivälehtenä Ruotsin Sanomat. Lehden toimitus sijaitsi Vällingbyssä Tukholmassa.


title: Ruotsin Sanomat

text: Viikkolehden tilaajia oli ollut noin 7 000 ja lehden toiminta oli tappiollista 2003, kun päätös päivälehdeksi siirtymiseksi tehtiin. Lehden tilanne kuitenkin ajautui yhä huonommaksi. Tilaajamäärä putosi puoleen ja lehti meni konkurssiin 7. huhtikuuta 2005.


title: Ruotsin Sanomat

text: Vakinaista henkilökuntaa lehdellä oli toistakymmentä avustajien lisäksi.


title: Ruotsin Sanomat

text: Ruotsin Sanomissa julkaistiin STT:n ja TT:n välittämiä uutisia, pääkirjoituksia vähemmistöpolitiikasta, yleisönosastolla käytiin kiivaitakin keskusteluja ja lehdessä oli myös novelleja, runoja ja kolumneja. Tunnetuin avustaja taisi olla Asko Sahlberg.


title: Vihreät Niityt

text: Vihreät Niityt on pitkäaikainen kevyeen musiikkiin painottuva musiikkitapahtuma. Tapahtuma perustettiin Kiuruvedellä vuonna 1999. Vuonna 2007 tapahtuman järjestäjät ajatuivat erilleen ja vuosina 2008–2011 samaan aikaan Kiuruveden musiikkitapahtuman kanssa järjestettiin Vihreät Niityt -nimeä kantava tapahtuma sekä Himoksella että Kajaanissa. Himoksen tapahtuma päättyi vuonna 2010 ja helmikuussa 2012 ilmoitettiin, että Kajaanissa ei järjestetä Vihreitä Niittyjä kesällä 2012. Kiuruvedellä musiikkitapahtuma jatkaa entisellä paikallaan nimellä Kiuruveden Iskelmäviikko ja se järjestettiin Kiuruvedellä 15.–19. heinäkuuta 2015.


title: Vihreät Niityt

text: Vuosittain tapahtumaan on ottanut osaa noin 30 000–40 000 kävijää. Vihreillä Niityillä ovat esiintyneet muun muassa Danny (2002, 2008), Leningrad Cowboys (2005), Kirka (2005), Suurlähettiläät (2006), Paula Koivuniemi (2006), Jari Sillanpää (2006, 2008), Lauri Tähkä & Elonkerjuu (2008), Mamba, Laura, Anna Eriksson, Tamara Lund, Kari Tapio, Remu & Hurriganes, Katri Helena, Markku Aro, Tapani Kansa, Arja Koriseva, Eino Grön ja Hanna Pakarinen.


title: Vihreät Niityt

text: Vuosina 1999–2007 tapahtuma järjestettiin Kiuruvedellä Vihreät Niityt -nimellä. Alkuvuosina tapahtumaa ylläpiti Kiuruveden Kevyen Musiikin Tuki ry, puheenjohtajanaan tapahtuman perustaja Reijo Glad.


title: Vihreät Niityt

text: Vuonna 2008 tapahtuman perustaja ja taiteellinen johtaja Reijo Glad ja tapahtumaa varten perustetun yhdistyksen korvannut yhtiö Vihreät Niityt Oy ajautuivat erilleen ja tapahtumia järjestettiin kesällä 2008 kaksi. Kiuruvedellä tapahtuma oli nimellä "Iskelmän juhlaa 10-vuotta" ja Himoksella nimellä "Vihreät Niityt - Iskelmähimos". Kesällä 2008 Kiuruveden tapahtumasta vastasi Vihreät Niityt Oy, Himoksen tapahtumasta puolestaan Reijo Glad ja HimosLomat Oy.


title: Vihreät Niityt

text: Vihreillä Niityillä perinteisesti järjestetty Toivo Kärki -laulukilpailu aloitettiin vuonna 1999 tapahtuman perustamisen yhteydessä. Alkukarsintoihin noin 50 paikkakunnalla Suomessa, Ruotsissa ja Espanjan Aurinkorannikolla osallistuu noin 800–1 000 laulajaa. Laulukilpailun semifinaali ja finaali käydään vuodesta 2010 lähtien Kajaanissa. Laulukilpailu järjestetään yhteistyössä ohjelmatoimisto Fortonen kanssa.Vihreät Niityt -tapahtumassa on nimettynä iskelmäikoni, missä tehtävässä voi olla vain yksi henkilö kerrallaan. Iskelmäikoni edustaa urallaan pitkänlinjan taiteilijan tinkimätöntä suomi-iskelmätyötä. Iskelmäikoni on tapahtumassa mukana joka vuosi. Tapahtuman ensimmäinen iskelmäikoni oli Esko Rahkonen. Hänen oli tarkoitus esiintyä myös vuoden 2007 Vihreillä Niityillä, mutta hän menehtyi toukokuussa 2007. Tapahtumassa järjestettiinkin Rahkosen kunniaksi muistokonsertti, jossa esiintyivät Eino Grön, Reijo Kallio, Pasi Kaunisto, Jaska Mäkynen, Kaija Pohjola ja Kauko Simonen.


title: Vihreät Niityt

text: Nykyinen tapahtuman iskelmäikoni on Matti Esko.


title: Surukeijukala

text: Surukeijukala ("Gramma melacara") on keijukaloihin kuuluva kala.


title: Surukeijukala

text:
Surukeijukala on purppuranpunainen mustaa otsaa lukuun ottamatta. Se kasvaa noin 10 cm pitkäksi.
Surukeijukala on kotoisin Karibialta. Siellä se elää syvemmällä kuin muut keijukalat, tyypillisesti 20–30 metrin syvyydessä.


title: Surukeijukala

text:
Surukeijukala on reviiritietoinen ja aggressiivinen lajitovereita ja joskus muitakin suunnilleen samannäköisiä kaloja kuten lilakeijuahvenia ja purppurakeijuahvenia kohtaan. Sen sijaan se ei vahingoita selkärangattomia, joten se sopii riutta-akvaarioon.
Surukeijukala syö lihapitoista ruokaa.


title: MEMS-Pico

text: MEMS-Pico on kiinalainen pikosatelliitti, joka laukaistiin avaruuteen 25.5.2007.