text:
Uudistuksen rajat tulivat selviksi jo vuonna 1918, kun piispa Serafim hylkäsi Turun, Lappeenrannan ja Käkisalmen ortodoksisten seurakuntien päätökset uuteen ajanlaskuun siirtymisestä. Tosin Turku sai hiukan myöhemmin erityisen oikeuden uuden kalenterin käyttöön. Venäjän kirkko – tai oikeammin sen nimissä toiminut piispa (arkkipiispa 1921–23) Serafim – halusi turvata vanhan ajanlaskun käyttäjien oikeudet niissä seurakunnissa, joissa he olivat vähemmistönä tai joissa uuden ajanlaskun käyttäjiä oli vahva oppositio.
Piispa korosti erityisesti, että uuden ajanlaskun käyttäjien tulisi ottaa huomioon myös vanhan luvun käyttäjien toiveet.


title: Ajanlaskukiista (Suomen ortodoksinen kirkko)

text: Monissa seurakunnissa seurauksena oli kaksinkertaiset pyhäpäivät, osin päällekkäin, mikä sekoitti työpaikkojen ja koulujen elämää.


text:
Sekavan tilanteen johdosta Suomen hallituksen tehtäviä hoitanut senaatti puuttui asiaan ja ryhtyi loppuvuodesta 1918 murtamaan venäläisten asemaa hiippakunnan johdossa Paasikiven senaatti vahvisti viimeisessä istunnossaan 26. marraskuuta 1918 Valamon kirkolliskokouksen esityksen asetukseksi Suomen kreikkalaiskatolisesta kirkkokunnasta.
Kärkihahmona tässä työssä oli senaattori E. N. Setälä, joka kuului puolueensa niin sanottuun perustuslailliseen oikeistosiipeen, jota kutsuttiin myös nuorsuomalaisiksi monarkisteiksi. Se merkitsi, etteivät Suomen venäläiset voineet häneltä suuria odottaa; ja aivan alkajaisiksi senaatti lakkauttikin siihen asti suomalaisten ortodoksien virallisia asioita hoitaneen Viipurin hengellisen konsistorin ja perusti tilalle väliaikaisen kirkollishallituksen 1. joulukuuta 1918 alkaen.


text:
Ajanlaskukysymys alkoi varsinaisesti kärjistyä Raja-Karjalassa; Salmin seurakunta teki jo 7.syyskuuta 1919 päätöksen palata vanhaan ajanlaskuun. Päätös seurakunnankokouksessa tehtiin murskaenemmistöllä eli luvuin 243–6. Mantsinsaari ja Suojärvi tulivat jo seuraavana vuonna perässä. Suojärvestä hiukan aiemmin irtautunut Annantehtaan seurakunta sen sijaan pysyi uudessa ajanlaskussa, pitkälti kirkkoherransa, myöhemmän Viipurin piispan Aleksanteri Karpinin vaikutuksesta.
Uuden ajanlaskun kannalla jo alusta asti olleet mitrarovasti Sergei Okulov ja myöhempi pappisseminaarin rehtori rovasti Nikolai Varfolomejev (myöhemmin Valmo) pitävät kiistan tärkeimpinä syinä väestön alhaista sivistystasoa ja venäläisten kiihotustoimintaa: uutta ajanlaskua pidettiin liiankin yleisesti ""paavin tahallisena eksytyksenä"" – koska uusi ajanlasku oli laadittu alun perin juuri Roomassa – ja molemminpuolinen, väärinkäsityksestä laajentunut alun perin vuonna 1054 langetettu kirkonkirous Rooman ja Konstantinopolin välillä oli vielä silloin voimassa; sen kumosivat vasta paavi Paavali VI ja ekumeeninen patriarkka Athenagoras I vuonna 1965.


text:
Tilanteen kärjistymisen tärkein syy oli kuitenkin liian pikaisesti tehdyt päätökset; vaikka Viipurin hiippakuntakokous vuonna 1917 oli nimenomaan edellyttänyt, että päätökset tehtäisiin suurina juhlapyhinä runsaan osallistujamäärän vuoksi, jotta päätökset olisivat mahdollisimman sitovia, niin kuitenkin muun muassa Salmissa päätös kiirehdittiin joulun 1919 läheisyyden vuoksi.
Tästä syystä niin Salmissa kuin Mantsinsaarellakin päätökseen osallistuneiden määrä jäi seurakunnan jäsenlukuun nähden pieneksi.


text: Salmissa raja uuden ja vanhan ajanlaskun kannattajien välillä ei kulkenut kielirajan mukaan. Vaikka pitäjä olikin selvästi suomalaisenemmistöinen, niin väestön selvä enemmistö puhui tai ainakin jotenkin ymmärsi venäjää. Myös Mantsinsaaressa venäjäntaito oli lähes vastaava, vaikka sielläkin enemmistö oli suomenkielisiä. Kuitenkin yleinen sivistystaso oli matala, ja tästä seuraten vanhaa ajanlaskua pidettiin oikeana ja osana todellista uskovaisuutta.


text: Tätä käsitystä vastaan oli taisteltu aiemminkin. Erityisesti rovasti Okulov käytti perusteena sitä, että kyseinen käsitys oli pikemminkin pakanuuteen takautuvaa taikauskoa kuin todellista uskovaisuutta. Juliaanisen kalenterin oli ottanut käyttöön tsaari Pietari Suuri noin vuonna 1703 osana länsimaistamiskampanjaansa, jonka tärkein osa oli ollut Pietarin kaupungin rakentaminen. Tsaarin poistama vanha venäläinen kalenteri, jonka mukaan ortodoksinen kirkkovuosi kulkee edelleen, aloitti syyskuun alusta eikä 1. tammikuuta.


text: Liiankin kiireisesti tehdyistä päätöksistä palata vanhaan ajanlaskuun seurasi se, että eritoten näistä kahdesta seurakunnasta tuli kirkollishallitukselle oikea tulva anomuksia uuden ajanlaskun käytön puolesta – joskin kirkollishallituksen mahdollisuudet puuttua päätöksiin olivat rajalliset, etenkin jos päätökset oli tehty edes muodollisen laillisesti.


text: Salmissa kiista sai ajoittain jopa sellaisia muotoja, että jopa uuden kalenterin mukaisina pääsiäispyhinä vanhan luvun kannattajat tekivät arkisimpia mahdollisia töitä – aivan kuin olisi ollut kysymys tavallisista arkipäivistä.


text: Tästä tosin seurauksena oli se, että vanhan ajanlaskun kannattajilla ei sinä vuonna ollut pääsiäistä: kun seurakuntalaiset tulivat juhlavaatteissaan viettämään juliaanista pääsiäistä, uuden ajanlaskun kannattajat olivat huolehtineet siitä, että kirkkojen ovet olivat näkyvästi lukossa ja ovella isot ilmoitukset, että pääsiäinen on jo ollut kaksi viikkoa aiemmin.


text: Vastalauseisiin tuli kylmä vastaus: vanha ajanlasku on poistettu käytöstä ja siihen vetoaminen on rienausta! Yritykset viettää vanhan luvun mukainen pääsiäisjuhla kirkon ulkopuolella sammuivat poliisin asiaan puuttumiseen.


text: Vuonna 1922 saivat vanhan ajanlaskun kannattajat lopullisesti alistua – tai jäädä vaille pääsiäistä. Niskoitteluyrityksistä tehtiin kovakourainen loppu. Monien pelkäämiä siirtymisiä luterilaisuuteen ei kylläkään tapahtunut, ei edes nimeksi: kaikkein itsepintaisimmat pitivät vanhan luvun hartauksia kodeissaan, hetkipalveluksina ilman pappia, ja kun tilanne aikanaan ratkesi vanhaa lukua noudattavien uusien seurakuntien myötä, he siirtyivätkin niihin. Mitään vanhauskoisuuden kaltaista skismaa ei ajanlaskusta kuitenkaan syntynyt.


text: Vuoden 1919 aikana ei maan hallitus vielä halunnut puuttua ajanlaskukiistaan, mutta kun ekspansiivisen ulkopolitiikan eli äärimmäisyyssuomalaisten ajaman Itä-Karjalan valloitushankkeiden aika oli väistyä saman vuoden lopussa, alkoi mielenkiinto kahden kalenterin kysymykseen lisääntyä.


text: 22. joulukuuta 1919 kirkollis- ja opetusasioiden ministeriö laati hyvin maltillisen aloitteen kalenteriasiassa; haluttiin tarkat tiedot molemmista ajanlaskuista sekä siitä oliko uudistus mahdollista toteuttaa koko kirkkokunnassa, koska kahden ajanlaskun käytön aiheuttama hämmennys seurakunnissa voisi ajan oloon olla jopa vaaraksi valtakunnan ulkopolitiikalle.


text:
Sortavalassa maaliskuussa 1921 pidettyyn kirkolliskokoukseen kutsuttiin kaikki samat edustajat kuin vuoden 1919 kokoukseenkin; tosin nimenomaan papiston kohdalla jouduttiin turvautumaan varamiehiin. Tämä siksi, että marraskuussa 1918 annetun asetuksen mukaan kirkon viranhaltijoiden tuli olla Suomen kansalaisia, ja osalla papistoa oli kansalaisuushakemuksien käsittely edellisen kokouksen aikana vielä kesken. Nyt ne olivat jo selviä, mutta muutokset eivät ainakaan vahvistaneet venäläisten asemaa; Sortavalan kokoukseen tuli nyt lähes yksinomaan Suomen kansalaisia. Arkkipiispa Serafimin kansalaisuushakemus oli vielä käsittelemättä.
Hallituksen edustajaksi oli lähetetty Sortavalan seminaarin johtaja, ankarana suomalaisuusmiehenä tunnettu Oskar Relander, joka 1916 joutui ensin vankilaan ja sieltä karkotetuksi Siperiaan. Hänen valintansa edustajaksi saattoi viestittää, että hallitus tulkitsi ajanlaskukysymyksessä mielipiteiden kulkevan kieli- ja kansallisuusrajojen mukaan eli suomalaiset kannattaisivat uutta lukua ja venäläiset vanhaa.
Relander oli saanut ohjeet tuoda esille hallituksen kanta ajanlaskuasiassa ja tehdä selväksi, että hallitus oli valmis vahvistamaan gregoriaaniseen kalenteriin siirtymisen. Hänen ohjekirjeestään ei käy ilmi, olisiko myös päinvastainen päätös vahvistettu; käytännössä sellainen ei olisi ollut mahdollista, koska se olisi ollut ristiriidassa niin kirkon suomalaisen linjan kuin hallituksen politiikankin kanssa – eli Sortavalan kokouksella ei juuri ollut vaihtoehtoja.
Kokousta varten asetettu valmistusvaliokunta esitti mietinnön, jonka mukaan ajanlaskupäätös olisi esitettävä valtioneuvoston vahvistettavaksi. Itse kokous sujui valtioneuvoston edellyttämällä tavalla; se asetti 9. maaliskuuta 1921 ajanlaskuvaliokunnan, jonka antama mietintö olikin muotoiltu hiukan toisin kuin valmisteluvaliokunnan: neljännessä ponnessa edellytettiin hankittavan patriarkan hyväksyntä kalenteriuudistukselle.


text:
Arkkipiispa Serafimin loppupuhe 10. maaliskuuta 1921 oli ratkaiseva: hän asettui tukemaan rovasti Solntsevin aiemmin esittämää kantaa, jonka mukaan yksittäiset paikalliskirkot eivät saaneet mitätöidä kirkon kanoneja, sen sijaan saatettaisiin kieltäytyä noudattamasta sellaisia kanoneja, jotka eivät olleet enää ajan tasalla.
Tämä on yllättävää, koska yleensä arkkipiispa Serafim ja rovasti Solntsev olivat asioista eri mieltä. Selitys löytynee keskeneräisestä kansalaisuushakemuksesta: ilmeisesti Serafim pelkäsi, että jos hän suututtaa Relanderin, seurauksena olisi kansalaisuuden epääminen ja ehkä jopa maasta karkottaminen.
Pelko lienee ollut lähes aiheeton, mutta aika oli sellainen, että varman päälle toiminta näytti viisaimmalta. Painoarvoa tällaiselle käsitykselle saattoivat antaa aktivistien sotaisat julkilausumat Suomen venäläisistä ja venäläisestä kulttuurista (kuten aiemmin esiintyneet Etsivän Keskuspoliisin vaateet venäläisten karkottamisesta). Ajanlaskuvaliokunnan päätös meni lopulta sellaisenaan läpi, myös arveluttavana pidetty neljäs ponsi äänin 46–11.
Viimeksi päätettiin kalenteriuudistuksen ajankohdasta. Uusi ajanlasku olisi oltava toteutettuna 5. /18. lokakuuta 1921 (vanhaa/uutta lukua). Valtioneuvosto vahvisti päätöksen kesäkuussa 1921.


text: Myös opetusministeri Lauri Ingman (1930–34 luterilainen arkkipiispa) asettui tukemaan arkkipiispa Serafimin kansalaisuushakemusta, olihan tämä osoittanut lojaalisuutta maan hallitukselle – eli arkkipiispan tilannearvio oli kuin olikin ollut oikea.


text: Lisäksi maassa vaihtui hallitus samoihin aikoihin ; huhtikuussa 1921 oli aloittanut Vennolan toinen hallitus, jonka opetusministeri Niilo Liakka otti huomattavasti edeltäjäänsä Lauri Ingmania tiukemman kannan maassa oleskeleviin venäläisiin – kuten Maalaisliitto ylimalkaankin.


text: Maalaisliittolaisten jyrkän kannan selittää se seikka, että yhteenotto rojalistien kanssa eli lopulta nurin saatu Suomen kuningaskuntahanke oli sattunut niin vähän aikaa sitten, että vanha kiihkotasavaltalaisuus – jonka eräs muoto oli äärimmäisen vihamielinen ja torjuva suhtautuminen kaikkeen tsaarin hallinnosta periytyvään – tahtoi tulla esiin yllättävilläkin tavoilla. Malliesimerkki tästä asenteesta on suosittu tasavaltalainen herja, jonka akateemikko Väinö Linna sijoitti pääteokseensa "Täällä Pohjantähden alla" pitäjän ankarimpana tasavaltalaisena tunnetun opettajan suuhun:


text: – eli kyseessä oli pitkälti perisuomalainen jääräpäisyys ja vieraaseen kohdistuva vastenmielisyys.


text: Uudistuksen esittely Moskovan patriarkalle viivästyi yhteyden saantivaikeuksien vuoksi, ja kaikki seurakunnat ja luostarit siirtyivät uuteen ajanlaskuun päätöksen mukaisena aikana lokakuussa 1921.


text:
Myös vastaan hangoitelleessa Salmin seurakunnassa toteltiin määräystä uuteen ajanlaskuun siirtymisestä, ja niskuroijat palautettiin tiukasti kuriin. Pari kaikkein itsepäisintä venäläistä pappia jouduttiin jopa karkottamaan.Merras 1981
Mutta selvitetyksi luultu tilanne saikin odottamatta uuden käänteen, johon tehdyt uudistukset näyttivät kerta kaikkiaan romahtavan; yllätyksenä kaikille suomalaisosapuolille tulikin arkkipiispa Serafimille kielteisen kalenteripäätöksen sisältävä virkakirje Venäjän kirkon Synodilta. 18./31.lokakuuta (vanhaa/uutta lukua) päivätyn kirjeen oli allekirjoittanut Orlovin piispa Serafim ja sihteeri N. Numerov. kiellon peruste oli se, että yleisvenäläinen kirkolliskokous vuosina 1917–1918 oli määritellyt ajanlaskukysymyksen ratkaisun kuuluvan tulevalle yleisortodoksiselle kirkolliskokoukselle eli suurelle synodille. Kirje nimenomaan korosti, että tätä päätöstä odotettaessa piti ehdottomasti pysyä vanhassa ajanlaskussa, sillä uuteen siirtyminen olisi kanonien rikkomista ja kirkonkirouksen alainen teko.
Yleisortodoksista kirkolliskokousta ei ole vielä tätä kirjoitettaessa (kesäkuu 2007) edes näköpiirissä – eli vaikeana pidetty ajanlaskukysymys ilmeisesti haluttiin poistaa päiväjärjestyksestä mahdollisimman pysyvästi. Arkkipiispa muuttikin käskyn mukaan kantaansa ajanlaskun suhteen; tämä johtui siitä, että hän pyrki kaikin tavoin turvaamaan venäläisten aseman myös itsenäisessä Suomessa.


text:
Tähän hän pyrki korostamalla Venäjän kirkon määräysvaltaa Suomen kirkossa ja toisaalta jarruttamalla kaikkia sellaisia hankkeita, jotka olisivat voineet vaarantaa Suomen hiippakunnan ja Venäjän kirkon välisen kirkollisen yhteyden säilymisen.
Toisaalta hänellä ei mielestään piispanvalansa johdosta ollut juurikaan vaihtoehtoja, kun patriarkka näytti asettuneen kalenteriasiassa kielteiselle kannalle: toisenlainen asennoituminen olisi tehnyt hänestä skismaatikon, mikä lisäksi olisi ollut vastoin Venäjän kirkon ja suomenvenäläisten etua. Hän tiesi liiankin hyvin, että jos hän joutuisi väistymään, toista venäläistä hänen tilalleen ei hevillä valittaisi eli hänen piti näistä syistä pysytellä virassaan mahdollisimman pitkään ja kaikin keinoin.


text:
Arkkipiispalta unohtui tahallaan tai vahingossa eräs hyvin olennainen asia: hän oli piispanvalassaan vannonut uskollisuutta paitsi kirkolliselle myös maalliselle esivallalle:
– ja tsaarin esivaltaa ei ollut olemassa – itse asiassa Lenin oli luovuttanut sen Suomen hallitukselle tunnustaessaan Suomen itsenäisyyden; lisäksi arkkipiispa oli vannonut uskollisuutta Suomen hallitukselle kansalaisuusanomuksessaan, joka oli hyväksytty. Tämän vuoksi hänen olisi pitänyt nurisematta totella valtioneuvoston päätöksiä.
Mutta koska valtioneuvosto oli ehtinyt vahvistaa Sortavalan kalenteripäätöksen, asia saikin uudet mitat: siitä tulikin Moskovan patriarkaatin ja Suomen hallituksen välinen valtaoikeuskiista, jonka pelinappuloiksi joutui Suomen ortodoksinen väestö.
Tätä ei suomenvenäläinen papisto aikonut millään muotoa hyväksyä, vaan vuodenvaihteessa 1922 alkoi mahdollisuuksiensa mukaan työn kalenteripäätöksen purkamiseksi; taktiikaksi valittiin mahdollisimman monien poikkeuslupien anominen juliaanisen kalenterin käyttöön. Tämä merkitsi, että odotettavissa oli avoin konflikti.


text:
Ajanlaskukysymys saattoi kirkollishallituksen ja arkkipiispan välit nopeasti avoimeen ristiriitaan; 19. joulukuuta 1921 arkkipiispa Serafim jätti kirkollishallitukselle kirjallisen vastalauseen sen menettelystä ajanlaskuasiassa: hänen esittelemänsä Kyyrölän ja Viipurin seurakuntien anomukset juliaanisen kalenterin käyttöön otosta oli torjuttu suoralta kädeltä. Tämä vastalause sivuutettiin täysin: sitä ei edes merkitty tiedoksi vaan kirjelmä arkistoitiin ilman kommentteja.
Seuraavaksi arkkipiispa Serafim – tai ehkä pikemminkin hänen uskollinen kannattajansa, Helsingin seurakunnan silloinen kirkkoherra rovasti Vasiljev – yritti ajaa asiaa Helsingissä esittämällä valtioneuvostolle, etteivät juliaaniset poikkeusluvat olisi ongelma, kunhan päälinja olisi gregoriaaninen. Tulos oli edelleenkin kielteinen: juliaanista ajanlaskua ei aiottu suvaita, pikemminkin juuria kokonaan pois Suomesta.
Kirkollishallitus puolestaan piti kalenterikysymystä kirkolliseen opetustoimeen liittyvänä asiana, johon ei tarvittaisi patriarkan hyväksymistä.


text: Kirkollishallitus ja valtioneuvosto alkoivat vähitellen tuskastua joka asiassa vastahankaiseen Serafimiin – mutta piispattakaan ei voitu olla; se olisi merkinnyt liian pahaa hajaannusta.


text: Ja koska moniin asioihin tarvittaisiin piispaa, päätettiin hankkia Serafimin lisäksi apulaispiispa.


text: Serafim torjui ehdottomasti esityksen apulaispiispan hankkimisesta: hänen mukaansa apulaispiispaa ei tarvittaisi. Lisäksi hän teki kerta kaikkiaan selväksi, että jos hän vastustaisi hanketta, Moskovan patriarkka ei vihkisi apulaispiispaa ilman hänen suostumustaan.


text:
Yleensäkin jos apulaispiispa ehdottomasti tarvittaisiin, vaikkapa varsinaisen piispan pitkällisen ja vakavan sairauden johdosta, eikä Moskovan patriarkka kerta kaikkiaan ollut käytettävissä – jos esimerkiksi viisumeita ei jostain syystä saataisi – niin apulaisen vihkimistä ei saisi suorittaa vieraassa patriarkaatissa. Serafimin mukaan ainoa oikea vihkijä olisi (hänen näkemyksensä mukaan) "Moskovan laillisena sijaisena" toimiva Karlovcin synodi eli "Venäjän kirkko maanpaossa".
Serafim lisäsi, että Karlovcin synodilta saataisiin myös tarvittaessa sijainen oikeaoppisemmalla tavalla kuin hankkimalla "tarpeeton" oma apulaispiispa. Aikanaan voitaisiin sitten hakea vahvistus Moskovan synodilta. Valtioneuvosto torjui Serafimin ehdotukset täydellisesti – ei vähiten siksi, että niiden ydinkohtina olivat paitsi Moskovan yhteydessä pysyminen myös vanhaan ajanlaskuun palaaminen: molemmat vaihtoehdot koettiin poliittisesti mahdottomiksi.


text: Yksityisesti Serafim ehdotti että koko maa, myös luterilaiset, palaisi ""koettuun ja turvalliseen"" vanhaan ajanlaskuun, mutta sitä pidettiin vielä mahdottomampana. Karlovcin synodista ei haluttu kuullakaan, koska kaikki muut ortodoksit tuomitsivat sen olemassaolonkin. Lisäksi jo muutama oheistiedustelu selvitti, että kaikki pakolaissynodin piispat olivat vielä tiukemmin vanhan ajanlaskun kannalla ja ummikkovenäjänkielisiä, jotka tarvitsivat vieraissa maissa tulkkia.


text: Serafim piti kieliasiaa merkityksettömänä, koska hänen mukaansa aitoon oikeauskoisuuteen kuului paitsi vanha ajanlasku myös slaavinkieliset palvelukset ja venäjänkieliset saarnat sekä venäjä virkakielenä. Tätä kantaa ei hyväksynyt sen enempää valtioneuvosto kuin kirkollishallituskaan, ja arkkipiispan asema vaikeutui entisestään. Oikeastaan arkkipiispa asettumalla tälle kannalle vain varmisti suomenkielisen ja suomalaisten kannalla olevan apulaispiispan valinnan välttämättömyyden. Apulaispiispan nimitysprosessi käynnistettiin, ja samalla alkoi lähtölaskenta Serafimin syrjään siirtämiselle, vaikkei sitä ääneen sanottukaan.


text: Ensimmäinen valittu apulaispiispa oli ehdottoman suomalaismielinen ja yksiselitteisesti uuden ajanlaskun kannalla ollut Viipurin katedraalirovasti Mihail Kasanski, joka oli vuonna 1915 hävinnyt apulaispiispan vaalin Serafimille, koska vaalin ratkaisseet venäläiset sotilaspapit pitivät häntä liian suomalaismielisenä.


text: Kasanski nimitettiin apulaispiispan virkaan, ja patriarkka Tihon vahvisti valinnan, mutta uusi piispa ehti kuolla ennen vihkimistä eikä Suomesta muuta sopivaa ehdokasta löytynyt. Ennen kuolemaansa hän ehti ehdottaa kirkollishallitukselle, että Virossa olisi hyviä piispaehdokkaita. Arkkipiispa vastusti Viron puoleen kääntymistä ja sanoi että Suomestakin löytyisi erinomaisia ehdokkaita; hänet torjuttiin, koska kaikki hänen ehdokkaansa olivat ummikkovenäjänkielisiä ja verrattain korkeassa iässä oppiakseen suomea. Epävirallisesti puhuttiin että yhdessäkin vanhoillisessa piispassa oli jo kestämistä, kaksi olisi aivan liikaa.


text: Tammikuussa 1922 kirkollishallitus otti yhteyttä Viron kirkon synodiin ja pyysi esittämään sopivaa piispaehdokasta. Vastaus tulikin pian: erittäin sopivaksi katsottiin Hiidenmaalla sijaitsevan Mustjalan seurakunnan kirkkoherra, pastori Herman Aav, joka oli juuri jäänyt leskeksi. Hän oli Kuresaaren piirinvalvoja, tuottelias uskonnollinen kirjailija ja yleisesti ottaen äärimmäisen arvostettu hengenmies – siis erittäin sopiva piispaksi. Kanonisen naimattomuusehdonkin hän leskimiehenä täytti. Lisäksi pastori Aav osasi jotenkin suomea ja oli erittäin perehtynyt kielitieteeseen. Hän oppikin suomen kielen erinomaisesti, joskin lopun ikäänsä hän puhui selvällä hiidenmaalaiskorostuksella.


text: Kirkollishallitus otti häneen suoraankin yhteyttä ja erittäin hyviä tuloksia tuottanut vierailu Suomessa eri seurakunnissa ja luostareissa toteutui varsin pian. Kirkkoherra Aav teki isäntiinsä "kansallismielisen, vakavan ja rehellisen miehen vaikutuksen". Tosin tehtävä ei ollut hänelle välttämättä mieleinen: hän itse sanoi, että suurta tuskaa tuotti se, että


text: mutta täydensi:


text: Tämä puheenvuoro kertonee selvästi, kuinka velvollisuudentuntoisesta miehestä nyt oli kysymys – miehestä, jonka voitiin suorastaan sanoa syntyneen esipaimenen tehtäviin. Julkisesti hän ei sen koommin valittanut sitä tosiasiaa, että koskaan enää sodan jälkeen hän ei päässyt käymään puolisonsa haudalla, jota tosin Viron kirkko hoitaa uskollisesti vielä nykyisinkin.


text:
Ainoat haittapuolet olivat heikohko suomen kielen taito, mutta sen oletettiin korjautuvan pian (kuten kävikin) sekä Viron kansalaisuus.
Viron ortodoksinen kirkko suostui hänen lähtöönsä maasta, joskin hiukan pahoitellen; Aaville olisi löytynyt piispuus omastakin maasta; Tallinnan piispa Platon oli joutunut jo vuonna 1921 bolsevikkien murhaamaksi.


text: Arkkipiispa Serafim vastusti asiaa, mutta hänet sivuutettiin. Hänen ja ehdokkaan tapaamiset sujuivat huonosti, mutta prosessissa valtiovaltaa edustanut senaattori E. N. Setälä sulki korvansa venäläisen piispan vastalauseilta. Arkkipiispa yritti vedota eritoten siihen, että uusi ehdokas oli kuuden lapsen yksinhuoltaja, ja joutuisi siis laiminlyömään joko virkansa tai perheensä. Tähän senaattori E. N. Setälä vastasi hyvin vihaisesti, ettei ikänsä perheettömänä eläneen miehen tulisi puuttua asioihin joita ei edes voisi ymmärtää! Viron kirkko sinetöi päätöksen myöntämällä pastori Aaville apulaispiispan arvonimen – tosin ilman virkaa – Suomen vierailun jälkeen. Nyt ehdokas oli valmis uuteen haasteeseensa.


text: Tässä vaiheessa esitettiin mahdollisuutta, että apulaispiispa Aav olisi vihitty virkaansa virolaisessa kirkossa, jonne Serafimin valta ei ulottuisi, mutta koska piispan vihkimiseen tarvitaan vähintään kaksi piispaa, tultiin siihen lopputulokseen, että Konstantinopolissa asia kävisi helpoimmin, eritoten koska sinne piti yhtä kaikki lähteä hoitamaan hengellisen johdon siirtoa pois Moskovasta. Näin eritoten siksi, että yhteyttä Moskovan synodiin ei enää ollut eikä virallisesti saati sitten kanonisesti asematonta pakolaissynodia voitu ottaa huomioon, vaikka arkkipiispa Serafim muuta väittikin; Serafim jopa toi julki, että


text: Setälä vastasi, että tosiasian kieltäminen olisi pahempi rikos, ja suurempaa ihmismäärää vastaan.


text: 13. kesäkuuta 1922 Sortavalassa pidetty varsinainen kirkolliskokous ennakoitiin asialistan perusteella raskaaksi; nyt valtion etua valvoi suomalaisuuden luottomies E. N. Setälä.


text: Valamon edustaja piti pitkän venäjänkielisen puheenvuoron, mutta kokouksen puhemiehistö päätti jättää sen kääntämättä ja huomiotta koska puhe oli rönsyilevä ja pikkuasioihin takertuva, kirkollis-juridista kapulakieltä tulviva kiihkoisa vanhan ajanlaskun puolustus, ja vanha ajanlasku piti nyt ehdottomasti hylätä!


text:
Arkkipiispan jyrkkä vastalause tämän puheenvuoron sivuuttamisen johdosta vaiennettiin; pöytäkirjaan merkittiin vain etteivät kummatkaan venäjänkieliset puheenvuorot anna aihetta toimenpiteisiin. Valmistusvaliokunta asettui täysin suomalaisten kannalle, samoin kokouksen asettama lakivaliokunta. Lopputuloksena suomalaisten kanta voitti äänin 38–17; arkkipiispa esitti jyrkän vastalauseensa pöytäkirjaan sanoen:
Vuoden 1922 kalenteripäätös tosiasiassa siis katkaisi Suomen ja Venäjän kirkkojen välit – joskin ratkaisevaa lienee ollut, että neuvostovalta asetti patriarkka Tihonin toukokuussa 1922 kotiarestiin ja tuhosi käytännössä koko Venäjän kirkon keskushallinnon.


text: Samassa kokouksessa toimitettiin uusi apulaispiispan vaali, jota Serafim yritti epätoivoisesti estää ja sittemmin profanoida: hän väitti että ""epäkanoninen"" vaali olisi toimitettava kokoushuoneessa. Kirkolliskokouksen enemmistö torjui ehdotuksen: vaali olisi kanoninen ja siis toimitettava kirkossa jumalanpalveluksen jälkeen.


text: Vaali toimitettiin ja Herman Aav valittiin. Serafim ei uskaltanut lopultakaan tuoda esille omaa ehdokastaan, yksityiskeskustelussa ilmaisemaansa ehdottoman venäläismielistä ja ummikkovenäjänkielistä pappia nimeltä Agafonov. Tulehtunutta tilannetta hyvin kuvaava välikohtaus syntyi, kun suomalaiset lauloivat spontaanisti Aavin valinnan jälkeen: "Aksios, aksios, aksios!" (=otollinen), joka lauletaan normaalisti papiston jäsentä vihittäessä kunkin vaiheen lopuksi.


text: Serafim esitti vakavan ja kovasanaisen moitteen asiasta: oli HÄNEN eikä kokouksen vallassa päättää, oliko ehdokas otollinen – ja hänen mukaansa ei ollut. Hänen mielestään "aksioksen" laulaminen oli siis tapahtunut rikos kirkkojärjestystä vastaan, koska HÄN ei ollut sitä tehnyt ensimmäisenä; hänen kantansa oli "Ne aksios" eli "Ei otollinen". Se oli liikaa, ja kansallismielisten katkeruus purkautui; puheenjohtajana toiminut kansakouluntarkastaja Aleksanteri Sadovnikov teki ulkopuolella päiväjärjestyksen seuraavanlaisen ehdotuksen:


text: Nyt oli siis ajauduttu suoralle välirikon tasolle esipaimenen ja kirkolliskokouksen välillä. Rovasti Solntsev käytti vakavan puheenvuoron ”karjalaisille veljilleen”, mutta venäläiset vaikenivat tyystin, ja lopulta arkkipiispa katsoi asialliseksi poistua kokouksesta.


text: Puhemiehistön ehdottama apulaispiispatoimikunta asetettiin yksimielisesti ja siihen valittiin rovasti Solntsev, pastori Simo Okulov, fil.maist. K. Kononoff sekä varajäseninä kirkkoherra M. Mihailov ja opettaja P. Mihailov, kaikki suomalaismielisiä venäläisestä nimestään huolimatta.


text: Kirkolliskokous lähetti sähkeen Viroon pastori Aaville ilmoittaen hänen valinnastaan apulaispiispaksi, – mutta yhtä jäykän ominaisesti kannalleen arkkipiispa merkitytti pöytäkirjaan, ettei hän ollut osallisena valinnassa eikä sähkeen lähettämisessä. Toimikunta sai tuota pikaa Virosta myönteisen vastauksen.


text: Apulaispiispa Aav kävi syksyllä 1922 Suomessa neuvottelemassa Helsingissä opetusministeri Yrjö Loimarannan ja Viipurissa kirkollishallituksen jäsenten kanssa. Rovasti Nikolai Okulovin seurassa hän tapasi myös arkkipiispan.Purmonen 1986


text: Suomen kirkon uuden ajanlaskun kannattajien suhteen sattui onnellisesti, kun ekumeeninen patriarkka Meletios IV piti pyhänä velvollisuutenaan ottaa huostaansa ne kirkot, jotka sekasorron vuoksi olivat jääneet orvoiksi eli ilman korkeinta hengellistä johtoa.


text: Kansallismieliset saivat jo varhain epävirallisen yhteyden Konstantinopoliin. Vuoden 1922 yleiskirkollisessa maailmankongressissa Kööpenhaminassa Suomen luterilaista kirkkoa edustanut rovasti O. V. Aarnisalo toimi välittäjänä kansallismielisten ja ekumeenisen patriarkan edustajan, Lontoon eksarkkina toimineen Thyateiran metropoliitta Germanoksen kanssa. tästä voimakastahtoisesta ja vaikutusvaltaisesta piispasta tuli hallitseva hahmo koko siirtymäprosessissa jälkitoimineen.


text: Suomen ortodoksiselle kirkolle päätettiin anoa autokefaliaa eli täyttä itsenäisyyttä. Valtioneuvosto teki 22. joulukuuta 1922 päätöksen lähettää Konstantinopoliin lähetystö hoitamaan sekä siirtyminen että apulaispiispa Aavin piispaksi vihkiminen, mutta asiassa ei moneen kuukauteen tapahtunut mitään. Vasta maaliskuussa valtioneuvosto hyväksyi lopullisesti päätöksen apulaispiispa Aavin nimittämisestä kirkkokunnan apulaispiispaksi nimikkeellä KS Viipurin piispa, ja presidentti K. J. Ståhlberg vahvisti nimityksen 21. huhtikuuta 1923. Samalla uusi piispa sai kahden vuoden määräajan suorittaa suomen kielen tutkinnon. Virallista tutkintoa ei tosin koskaan pidetty, se vain merkittiin hyväksytyksi määräajan umpeutuessa.


text: Arkkipiispa Serafim oli lähettänyt ekumeeniselle patriarkalle kirjeen, jossa vetosi tähän, ettei Aavia vihittäisi piispaksi eikä autokefaliaa myönnettäisi; patriarkka ja pyhä Synodi totesivat yksimielisesti kirjeen laittomaksi eikä toimenpiteitä aiheuttavaksi.


text: Monen viivytyksen jälkeen Suomen delegaatio eli senaattori E. N. Setälä, rovasti Solntsev, Viron arkkipiispa Aleksanteri ja apulaispiispa Aav matkustivat keväällä 1923 Konstantinopoliin. Delegaatio vei Suomen kirkon lahjana patriarkalle hopeisen panagian hopeavitjoilla. Neuvotteluista muodostui vaikeat. Jo alkuun ne uhkasivat katketa, kun arkkipiispa Serafimin valtuutusta ei ollut, mutta lopulta rovasti Solntsev onnistui todistamaan, että patriarkka Tihoninkin tunnustama kirkollishallituksen valtuutus, jolla Suomen kirkko oli saanut autonomian Venäjän kirkolta, olisi pätevä nytkin. Mielipide-erojen tasaaminen osoittautui hankalaksi, mutta onneksi lähetyskunnalla oli valtuudet tarvittaessa antaa periksi, koska vaaditut myönnytykset eivät lopultakaan olleet kovinkaan mittavia.


text: Autokefaliaa ei myönnetty kirkon pienuuden vuoksi, mutta autonomia katsottiin voitavan antaa. Autonomia myönnettiin "mitä laajimmassa muodossa" eli se merkitsi, että arkkipiispan nimitys tulisi vahvistaa Konstantinopolissa, ekumeeninen patriarkka mainita rukouksissa sekä pyhä mirha tuoda Konstantinopolista. Kaikessa muussa Suomen kirkko olisi täysin itsenäinen.


text: Valtuuskunta katsoi tämän riittävän, olletikin kun autokefalia-asiaan voitaisiin myöhemmin, olojen vakaannuttua riittävästi, ehkä palatakin. Näin tehtiinkin 1970-luvun lopulla, joskin asia kehittyi toisin 1980-luvulla ja asia sai eri syistä jäädä uudelleen lepäämään


text: Monen mutkan jälkeen Herman Aav vihittiin Suomen apulaispiispaksi ja Suomi liitettiin Konstantinopoliin. Vihkimisen toimitti itse patriarkka Meletios IV ja yhdeksän metropoliittaa papiston avustamana, joukossa myös tämän arvon juuri saanut Viron arkkipiispa Aleksanteri, joka käytti toimituskielenään viroa; rovastien vanhimpana toiminut rovasti Solntsev käytti suomea. Myös vihittävä lausui uskontunnustuksensa ja piispanvalansa suomeksi. Omasta toivomuksestaan hänelle luovutettiin seremoniassa sama panagia, jota Viron ensimmäinen marttyyripiispa Platon oli kantanut murhatuksi tullessaan.


text:
Suomen lähetystö ja uusi piispa lähtivät kotiin 20.heinäkuuta 1923. Mukaansa he saivat autonomian myöntävän Tomos-asiakirjan, patriarkan tervehdys- ja onnittelukirjeen Suomen presidentille, patriarkan lähetyskirjeen Suomen ortodoksisille kristityille, sekä arkkipiispa Serafimille erityisen paljon postia: otteen patriarkaatin virallisesta lehdestä sekä käsikirjeet ajanlaskusta ja juuri tapahtuneesta piispan nimityksestä.
Viimeksi mainitussa painotettiin erityisesti sitä, että arkkipiispan olisi muutettava suhtautumistaan piispa Aaviin ja helpotettava suhdettaan hallitukseensa ja kaittaviinsa.


text: Pakkotilanteessa ollut Serafim noudatti patriarkan ohjeita: hän lähetti Helsinkiin piispallisen jumalanpalveluspuvun ja ylidiakonin, jotta uusi piispa voisi toimittaa jumalanpalveluksen heti saavuttuaan.


text: Herman seurueineen saapui 29.syyskuuta 1923 Helsinkiin. Pyhän Kolminaisuuden kirkossa toimitettiin vigilia, jonka yhteydessä uusi piispa lausui patriarkan tervehdyksen kirkkokansalle. Seuraavana päivänä Herman toimitti liturgian Uspenskin katedraalissa slaavinkielellä. Virallisesti hän otti virkansa vastaan Helsingissä 1. lokakuuta 1923 ja kävi tämän jälkeen tervehdyskäynnillä lähimmän valtiollisen yhdysmiehensä eli opetusministeri Niilo Liakan sekä myös pääministeri Kyösti Kallion ja tasavallan presidentti K. J. Ståhlbergin luona.


text:
Uuteen kotikaupunkiinsa Sortavalaan hän saapui sunnuntaina 7.lokakuuta 1923 ja toimitti heti liturgian. Häntä tervehdittiin suurta iloa osoittaen, ja muuallakin hiippakunnassa mieliala oli korkealla; Ilomantsissa lausui muuan oppinut seurakuntalainen vastauksena piispan siunaukseen:
Kun tosiasiallinen yhteys Venäjälle nyt katkesi ja uusi apulaispiispa saapui virkapaikkaansa, aloittivat Inkinen, Setälä ja Solntsev suoranaisen ajojahdin arkkipiispa Serafimia kohtaan. Keinoja ei kaihdettu puolin eikä toisin; nyt voitiin piispaa vaativat päätökset kirkollishallituksessa ajaa läpi ilman arkkipiispaa ja tarkkaan ottaen hänen tahtonsa vastaisesti.


text: Lopullisesti asia ratkesi, kun arkkipiispa Serafim pyysi ja sai luvan myöntää poikkeuslupia yksityisiin vanhan luvun mukaisiin palveluksiin, mutta hän erehtyi myöntämään tällaisen luvan Ristimäen kirkkoon Viipurissa. Kirkollishallitus ilmoitti heti että oikeus myöntää poikkeuslupia koskee vain yksityiskoteja, ja Ristimäen kirkossa pidettiin yleisiä palveluksia. Kysymys oli kirkollishallituksen mukaan siis niskuroinnista maan laillisen hallituksen määräystä vastaan.


text: Tämän ilmoituksen jälkeen arkkipiispa Serafim oli enää vain nimellisesti Suomen ortodoksisen kirkon päämies: häntä ei enää koskaan kutsuttu kirkollishallituksen kokouksiin. Valtiovalta määräsi hänet lisäksi kotiarestiin Hympölän piispanhoviin. Osittain tilanne ratkesi, kun Suomen valtiovalta asetti arkkipiispa Serafimin 1. tammikuuta 1924 alkaen lakkautuspalkalle ja apulaispiispa Hermanista tuli hänen seuraajansa.


text: Lakkautuspalkalle asetettu piispa Serafim olisi halunnut asua Valamossa, mutta koska tämä luostari oli ajanlaskukiistan polttopiste ja entisen arkkipiispan katsottiin olevan kiistan käynnissä pitävä voima, hänet passitettiin vastoin tahtoaan kotiarestiin Konevitsan luostariin.


text:
Kirkollishallituksen käskyn mukaan hän ei saanut edes toimittaa palveluksia, kylläkin osallistua niiden toimittamiseen mutta vain pappismunkkina – ei toimittavana piispana. Piispallisen jumalanpalveluspuvun ja mitran käyttöoikeus otettiin häneltä pois.
Edes siunauksia hän ei saanut jakaa kirkkokansalle tai munkeille, eipä edes toimia kenenkään rippi-isänä.


text: Konevitsan luostarin valvoja, isä pappismunkki (1931 alkaen igumeni) Mavriki (Mihail Serechin, 1892–1944), joka oli määrätty entisen arkkipiispan rippi-isäksi, huolehti tiukasti määräysten noudattamisesta. Entinen arkkipiispa käyttikin käskyn mukaan vain tavallisen pappismunkin asua, ei edes piispan tunnusta eli kaulaketjussa kannettavaa panagiaa arestinsa aikana. Kaksivuotisen arestin päätteeksi Serafim siirtyi Englantiin, menettäen samalla lakkautuspalkkansa.


text: Tilanteesta nousi pienimittainen, Suomessa lähes huomaamatta jäänyt ”epäkanoninen” kriisin. Koska Moskovan patriarkka oli käytännössä syrjässä, Venäjän kirkkona esiintyi ns. Karlovcin synodi.


text: Ja koska tämä kanonisesti epämääräinen ryhmittymä halusi saada Suomen ortodoksit alaisuuteensa, se yritti kaikin voimin pitää yllä vaadetta, jonka mukaan arkkipiispa Herman ei olisi kanonisesti edes piispa ja että arkkipiispa Serafim olisi Suomen kirkon ainoa laillinen päämies, mutta Ekumeeninen patriarkaatti kieltäytyi edes kuulemasta tällaisia väitteitä, puhumattakaan että olisi tunnustanut ne.


text: Arvojärjestyksessä seuraavat eli Aleksandrian, Antiokian ja Jerusalemin patriarkat asettuivat niin ikään samalle kannalle, jolloin pienemmät patriarkaatit ja arkkipiispa- ja metropoliittakunnatkaan eivät uskaltaneet olla muuta mieltä – joten karlovcilaiset jäivät yksin vaateineen, jotka unohtuivatkin pian. Karlovcilaisten oma kanonisuus oli jo silloin, kuten loppuun asti, täysin tunnustamaton.


text: Itse asiassa monet jopa halveksivat karlovcilaisia, jotka olivat paenneet maasta silloin kun heitä olisi eniten tarvittu Venäjällä, ja muistutettiin erityisesti, kuinka miehuullisesti patriarkka Tihon – vastoin tahtoaan kirkon johtajaksi valittu nöyrä ja vaatimaton pappismunkki – kantoi piinansa marttyyrikirkon johtajana, puhumattakaan murhatuksi tulleesta Pietarin metropoliitta Venjaminista tai niin sanotuista Solovetskin piispoista, jotka oli vangittu entiseen luostariin Vienanmeren saaressa.


text: Tihonin vaikea ja tuskainen johtajuus päättyi lopulta ennenaikaiseen kuolemaan – tosin luonnolliseen sellaiseen – vuonna 1924.


text: Nyt oli selvä, että sovittelun tie oli kuljettu loppuun ja oli aika turvautua voimakeinoihin: valtioneuvoston tuella ja ohjeiden mukaan kirkollishallitus löi vuoden 1925 pääsiäiskierron lukkoon kokouksessaan lokakuun 1924 lopussa, ja 29.lokakuuta 1924 päivätyllä kirjeellä Valamon luostari saikin käskyn viettää pääsiäistä gregoriaanisen kalenterin mukaan vuonna 1925. Niskuroijia uhkailtiin laillisella vastuulla.


text:
Tilannetta sekoitti lisää tiedot Karlovcin synodin suunnitelmista; rovasti Solntsev kertoi E. N. Setälälle, että karlovcilaiset olivat tyydytyksellä todenneet, ettei patriarkka Tihon ollut luopunut valtaoikeuksistaan Suomessa. Tästä vedettiin johtopäätös, että jo sivuun saatu arkkipiispa Serafim jatkoi juonitteluaan tehdäkseen Suomen kirkosta Karlovcin synodin kautta toimivan mutta tosiasiassa Venäjän kirkon alaisen "vastakirkon". Tästä saatiin selitys myös ajanlaskuriidan sitkeälle kestolle.
Juonittelu oli mahdollista vielä patriarkka Tihonin aikana, mutta hänen kuolemastaan alkanut sekasorron aika, joka päättyi locum tenens patriarkka Sergijin tekemään yhteistyösopimukseen neuvostohallinnon kanssa, teki ajatuksesta toivottoman toteuttaa. Karlovcilaisten juonitteluista teki lopun ekumeeninen patriarkka Suomen asioita hyvin aktiivisesti ajaneen ja patriarkaatin vaihdoksessa avainhenkilöksi muodostuneen Thyateiran metropoliitta Germanoksen avustamana.


text:
Erityisen tiukasti ajanlaskuasiasta taisteltiin luostareissa: vielä marraskuussa 1924 ne jättivät valtioneuvostolle poikkeuslupa-anomuksen vanhan luvun käytöstä, mutta se torjuttiin 22.1.1925 pidetyssä valtioneuvoston istunnossa. Rovasti Solntsev varoitti, että hänen käsityksensä mukaan luostarit yhtä kaikki uhmaisivat määräystä.
Valamon luostarissa jouduttiin vielä vuonna 1925 useita veljestön jäseniä asettamaan kurinpitotoimien alaisiksi heidän kieltäydyttyään noudattamasta uutta lukua ja oltuaan poissa muun muassa ekumeenisen patriarkaatin edustajan metropoliitta Germanoksen vastaanotolta ja toimittamasta jumalanpalveluksesta. Munkit puolustautuivat jättämällä kirjelmän, jonka mukaan arkkipiispa Herman olisi menettänyt piispuutensa, koska oli jo toimittanut pääsiäispalveluksen uuden ajanlaskun mukaan.


text: Ankara metropoliitta Germanos ilmoitti jyrkästi, että käsitys on taikauskoa ja niskoittelua, ja jokaista munkkia joka ei olisi läsnä hänen toimittamassaan palveluksessa, tultaisiin rankaisemaan ankarasti: aiheettomista marttyyriuden tavoitteluyrityksistä rangaistaisiin kirkonkirouksella. Mutta kuten oli odotettavissa, vain isä igumeni Pavlin ja taloudenhoitaja isä Hariton (myöh. igumeni) tottelivat piispojen käskyä ja tulivat mukaan toimittamaan palveluksen. Samoin veljestöstä vain osa ilmaantui paikalle. Muutamia myötäilijöitä jopa esteltiin.


text:
Niskoittelu tulkittiin kapinaksi laillista esivaltaa vastaan. Kirkollisen alioikeuden istunto pidettiin Valamossa 17.–18.5.1926. Luostarista karkotettavaksi tuomittiin 24 munkkia, joista kuitenkin yksi sai jäädä korkean ikänsä vuoksi ja neljä muuta isä igumeni Pavlinin luvalla. Muista yhdeksästätoista kapinoitsijasta seitsemäntoista menetti oikeuden jumalanpalvelusten toimittamiseen sekä osa vielä mantian ja skeeman kanto-oikeuden. Rangaistujen joukossa olivat jopa varajohtaja, valvoja, kalustonhoitaja ja rippi-isä. He menettivät luottamustehtävänsä, kunnes he katuivat julkisesti kirkkokunnan esipaimenen ja luostarin johtajan läsnä ollessa. Ankarimmat tuomiot annettiin niille, jotka edelleen pitivät Moskovan patriarkkaa ainoana laillisena esivaltana. 23.11.1926 ilmoitti isä igumeni Pavlin neljäntoista tuomitun katuneen vaaditulla tavalla.
Lokakuussa 1927 Valamossa käytiin viimeiset oikeudenkäynnit vanhan luvun kannattajia vastaan. Munkit yrittivät puolustautua Konstantinopolin kirkolliskokouksen päätöksellä vuodelta 1583, jonka mukaan juliaanista kalenteria piti puolustaa marttyyriudenkin uhalla, koska gregoriaaninen kalenteri oli tuolloin leimattu paavin eksytykseksi. Vastauksena tuli, että päätös oli kumottu laillisessa ja kanonisessa järjestyksessä, joten peruste oli laiton ja siihen vetoaminen kuolemansynti.


text: Muissa luostareissa – Konevitsassa ja Lintulassa – kurinpitotoimet kohdistuivat muutamiin yksittäisiin johtokuntien jäseniin tai luottamushenkilöihin; yleisesti ottaen muut luostarit alistuivat esivallan käskyihin helpommin. Kaukana pohjoisessa kaikesta irti ollut Petsamon luostari jäi oikeastaan sivulliseksi koko kiistassa, sillä luostarin johtaja, isä igumeni Jakinf – myöhempi isä skeemaigumeni Johannes – katsoi asiakseen totella kirkollista esivaltaa kyselemättä mitään.


text: Puolustajakseen Valamon kapinalliset saivat yllättäen myös humanistina tunnetun luterilaisen paronitar Mathilda Wreden, mutta tämän Kansainliittoon lähettämä vastalause "Valamon hurskaiden munkkien epähumaanista kohtelusta" ei edennyt järjestön sihteerin suullista raportointia pitemmälle. Koskaan se ei tullut esille järjestön yleiskokouksessa, ja Kansainliiton lopettaessa toimintansa vuonna 1946, jolloin sen velvoitteet ja keskeneräiset tehtävät siirtyivät YK:lle, asia oli jo unohtunut. Osasyy on saattanut olla se, että Wrede oli jo vuonna 1913 menettänyt tarpeettoman henkilökohtaisen ylpeytensä vuoksi kaiken arvovaltansa vankien hyväntekijänä.


text: Kaiken kaikkiaan Valamosta poistettiin vuosina 1925–1927 yhteensä 45 munkkia. Tätä voinee pitää poikkeuksellisen laajana, koska niin Konevitsassa kuin Lintulassakin rankaisutoimet olivat rajoittuneet miltei yksinomaan johtokuntiin ja luottamushenkilöihin. Vain muutama kaikkein itsepintaisimmin uutta johtoa tottelemasta kieltäytynyt munkki, nunna tai noviisi jouduttiin poistamaan muista luostareista. Petsamon luostari jäi sivulliseksi, koska sen johtaja igumeni Jakinf katsoi kyselemättä velvollisuudekseen totella kirkollista ja maallista esivaltaa; arkkipiispa Hermanin piispuutta hän ei missään vaiheessa katsonut asialliseksi kiistää, vielä vähemmän totella epäkanonista pakolaissynodia.


text: Tämä onkin ainoa kerta, kun valtiovalta on puuttunut ortodoksisen kirkon asioihin laajassa mitassa; huomattavasti vähemmäksi jäi marsalkka Mannerheimin uskontopäiväkäsky vuonna 1942, kun marsalkka teki kovaotteisen lopun kiihkosuomalaisten AKS:n pappien Itä-Karjalassa harjoittamasta pakkoluterilaistamisesta. Jälleenrakentamislaki sodan jälkeen on aivan eri asia.


text: Samoin Helsingissä oli vanhan luvun kannatus henkilöitynyt pitkälti kirkkoherraan, rovasti Vasiljeviin. Seurakunnan valtuuston ja kirkkoherran välit särkyivät lopullisesti, kun tämä omin valloin määräsi ottamaan hautausmaan pyhäkön käyttöön juliaanisia palveluksia varten. Kyseessä oli niin selvä valtuuksien ylitys, että valtuusto päätti pidättää kirkkoherran virastaan. 1. heinäkuuta 1925 Vasiljev joutui oikeuden eteen Viipurissa ja menetti virkansa. Pappeutta häneltä ei toki riistetty, annettiin vain pisin mahdollinen eli määräaikainen neljän kuukauden toimituskielto Ekumeenisen patriarkaatin alueella. Tämä oli eräs ajanlaskuriidan lopullisimmista päätepisteistä.


text: Lopulta asiassa päästiinkin sovintoon, kun sekä Helsinkiin vuonna 1926 että Viipuriin vuonna 1927 perustettiin yksityiset Moskovan patriarkaatin alaiset kreikkalaiskatoliset yhdyskunnat, joissa noudatetaan vanhaa lukua. Helsingin yksityinen seurakunta osti tervatun ja sen jälkeen puretun Rauhan kappelin kivet ja rakensi niistä itselleen kirkon Hietaniemeen (1938).


text: Entinen Helsingin kirkkoherra Vasiljev siirtyi Viipurin yhdyskunnan ensimmäiseksi papiksi. Viipurin yksityinen seurakunta siirtyi Helsinkiin talvisodan jälkeen. Viipurista tullut yhdyskunta hankki itselleen Tamminiemestä huvilan, joka nykyisin tunnetaan Villa Angelicana ja sisusti sen yhteen huoneeseen kirkon. Vasta myöhemmin sodan jälkeen (1953) tämä seurakunta rakensi itselleen talon ja Pokrovan kirkon Munkkiniemen Tiilimäkeen.


text: Tämä olikin kalenterikiistan lopullinen ratkaisu ja näin saattoivat kaikki olla tyytyväisiä. Tosin Raja-Karjalassa asiasta kiisteltiin aina 1930-luvun lopuille asti – jopa sodan jälkeenkin kiistaa riitti, joskin hiljalleen se tasaantui. Itsepäisimpiä asiassa tuntuivat olleen salmilaiset.


text: Moskovan patriarkaatti oli vielä silloin sekasorron vallassa, ja tilanteen ratkettua vasta vuonna 1927 virkaatekevä patriarkka Sergij – joka arkkipiispakautensa johdosta tiesi liiankin hyvin, kuinka itsepäisiä suomalaiset osaavat olla – ei halunnut sekaantua periaatteessa ratkaistuun asiaan; hänellä oli jo Neuvostoliiton alueellakin huolia aivan riittävästi.


text: Yleisesti ottaen juuri suomalaiskansallisen identiteetin omaksuminen oli se punainen lanka, jota seuraten Suomen ortodoksinen kirkko pystyi luovimaan halki itsenäisyyden ensi vuosikymmenten myrskyjen kohti nykyistä vakaata asemaa. Siksi ajanlaskukysymys saikin korostuneemman aseman kuin olisi pitänytkään.


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: Kemiallisten yhdisteiden nimeämiselle on olemassa sääntöjen mukainen käytäntö. Sääntöjen on tarkoitus helpottaa yhdisteen kemiallisen rakenteen ja yhdisteen muodostavien alkuaineiden määrän havaitsemista. Orgaanisille yhdisteille on olemassa erillinen nimeämiskäytäntö.


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: Osalle yhdisteistä on annettu niin sanottuja triviaalinimiä, jotka ovat yleiskieleen vakiintuneita ei-systemaattisia nimiä. Esimerkkejä ovat muun muassa vesi, ammoniakki, salmiakki, ruokasooda ja ruokasuola. Triviaalinimien heikkous on se, etteivät ne anna minkäänlaista informaatiota yhdisteen koostumuksesta.


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: Nimettäessä kahdesta erilaisesta alkuaineesta rakentuvaa yhdistettä, yhdisteen molekyylikaavassa ensimmäiseksi kirjoitettu (pienempi elektronegatiivisuus) säilyttää saman muodon, jota käytetään alkuaineen nimeämisessä (esimerkiksi vety). Jälkimmäinen alkuaine ilmoitetaan sen kreikan- tai latinankielisellä nimellä, johon on liitetty idi-pääte. Esimerkiksi hapen latinankielinen nimi on "oxygenium" ja kun se muodostaa yhdisteen hapen latinankielisestä nimestä otetaan sen alku (ox-) ja liitetään se -idi-päätteeseen, milloin saadaan oksidi.


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: Usein kun yhdisteen muodostaa kaksi alkuainetta, on toista alkuainetta enemmän kuin yksi kappale. Jos alkuainetta on enemmän kuin yksi sen lukumäärä ilmoitetaan kreikan kielestä johdetun etuliiteen avulla. Esimerkiksi veden muodostavien vetyjen lukumäärä ilmoitetaan etuliitteellä di. Näin ollen veden (HO) tarkka nimitys on divetyoksidi.


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: Metallikationin muodostaessa useita yhdisteitä saman anionin kanssa eri hapetusluvuilla, nimeämisessä metallin perään kirjoitetaan sulkumerkintöjen sisään metallin hapetusluku roomalaisilla numeroilla. Esimerkiksi kupari(I)oksidi (CuO) ja kupari(II)oksidi (CuO).


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: Moniatomisen anionin (negatiivinen ioni) nimeämispäätteenä käytetään yleensä -aatti-päätettä. Pääte saattaa olla myös -iitti, sikäli kun sama alkuaine muodostaa useita erilaisia anioneja. Esimerkiksi sulfaatti (SO ja sulfiitti SO. Poikkeuksena kuitenkin hydroksidi-ioni (OH)


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: Moniatomisen kationin (positiivinen ioni) tapauksessa käytetään nimeämispäätettä -onium. Esimerkiksi ammoniumioni NH ja oksoniumioni HO.


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: Melko yksinkertaiset yhdisteet pystytään nimeämään muutaman eri vaiheen avulla, kun tiedetään aineen rakenne ja atomien väliset sidokset. Orgaanisen aineen nimen perusrakenne on seuraava: sivuryhmät – perusosa – perusosanpääte.


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: 1. Perusosa nimetään sen mukaan mikä on molekyylissä pisin yhtenäinen hiiliketju. Hiiliketjussa olevien hiilien lukumäärää vastaava numeerinen etuliite antaa nimen molekyylin perusosalle, esimerkiksi jos pisin hiiliketju on pituudeltaan seitsemän hiiltä on sen perusosa tällöin hept-.


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: 2. Perusosan pääte on johdonmukaista etsiä peruosan selvittyä. Päätteen määrää pisimmän hiiliketjun funktionaaliset ryhmät. Jokaiselle funktionaaliselle ryhmälle on annettu tietty pääte. Esimerkiksi alkaaneilla pääte on -aani ja alkoholeilla -oli.


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: 3. Hiilien numeroinnin avulla saadaan selville yhdisteen tarkempi nimi, jos samalla hiilirungolla esiintyy paikkaisomeriaa. Tällöin yhdisteen nimen eteen lisätään sen hiilen numero, jossa funktionaalinen ryhmä on kiinni. Numerointi aloitetaan siitä hiilirungon päästä, josta funktionaalinen ryhmä saa pienemmän numeron. Esimerkiksi 2-butanolissa hydroksyyliryhmä on kiinni hiiliketjun toisessa hiilessä.


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: 4. Perusosan liittyneet sivuryhmät nimetään ja ilmoitetaan niiden lukumäärä. Sivuryhmien pääte on -yyli ja sen etupäätteen määrään sivuryhmän hiilien lukumäärä samalla tavalla kuin perusosan nimeämisessäkin. Jos yhdisteessä on monia samoja sivuryhmiä ilmoitetaan ne silloin numeerisella etuliitteellä, di-, tri- ja niin edelleen. Jos yhdisteessä on monia erilaisia sivuryhmiä tulee nimen kirjoittamisessa ensin se sivuryhmä, minkä ensimmäinen kirjain on aakkosissa ensimmäinen (numeerisia etuliitteitä kuten di- ei huomioda tällöin).


title: Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

text: 5. Sivuryhmien paikka hiiliketjussa numeroidaan samalla tavalla kuin numeroidaan perusosassa sijaitsevan funktionaalisen ryhmän paikka. Jos yhdisteessä on monia samoja sivuryhmiä erotetaan niiden paikkanumero pilkulla. Esimerkiksi jos yhdisteessä on kaksi metyyli-ryhmää, jotka ovat kiinni hiilirungon hiilissä kaksi ja kolme on nimi silloin muotoa 2,3-dimetyyli-.


title: Manisan maakunta

text: Manisan maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Sillä on pinta-alaa 13 096 km² ja sen asukasluvun arvioitiin olevan vuonna 2013 noin 1 360 000. Maakunnan pääkaupunki on Manisa


title: Manisan maakunta

text: Manisan maakunta on jaettu 16 piirikuntaan. Ne ovat:


title: Lampedusan lentoasema

text: Lampedusan lentoasema (IATA: LMP, ICAO: LICD) sijaitsee Lampedusan saarella Italiassa. Se sijaitsee muutaman sadan metrin päässä kaupungin keskustasta. Vilkkaimmillaan lentoaseman liikenne on kesäkuukausina.


title: Studio Brussel

text: Studio Brussel (StuBru) on belgialainen radioasema, jota tuottaa Flanderin valtion radio- ja televisiotoimittaja Vlaamse Radio- en Televisieomroep (VRT). Asema soittaa harkitusti enemmän vaihtoehtoista- ja metallimusiikkia, kuin muut suuret radioasemat, ja se on pääasiassa suunnattu nuorelle kuulijakunnalle.


title: Studio Brussel

text: Studio Brussel aloitti 1. huhtikuuta 1983. Aluksi radio lähetti ohjelmaa vain ruuhka-ajan aikana ja vain alueellisesti. Vähitellen lähetysajat laajenivat ja Studio Brusselia voitiin kuunnella kaikkialla Flanderissa.


title: Studio Brussel

text: Keväisin Studio Brussel järjestää "StuBru.Uit" -tapahtuman Vooruitissa Gentissä, jossa erilaiset flaamilaiset artistit esiintyvät.


title: Studio Brussel

text: Vuoden 2002 lopussa Studio Brussel sai uuden ilmeen. Uudistuksessa asema sai uuden logon, muotoillun punaisen ellipsin.


title: Dominic Blizzard

text: Dominic Blizzard (s. 2. syyskuuta 1983, High Wycombe) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin ykkösliigassa pelaavaa Stockport Countyn joukkuetta.


title: Dominic Blizzard

text: Blizzard aloitti uransa Watfordissa ja hän pelasi ensimmäisen pelinsä 24. huhtikuuta 2004 Norwich Cityä vastaan, tehden ottelussa myös ensimmäisen maalinsa. Blizzard pelasi lainasopimuksella Stockport Countyssa ja Milton Keynes Donsissa, kunnes siirtyi toukokuussa 2007 aluksi Milton Keynesin riveihin kahden vuoden sopimuksella. Saman vuoden elokuussa hän kuitenkin siirtyi nykyiseen seuraansa Stockportiin.


title: Jafar

text:
Jafar (arab: جعفر [Ja'far]) on Aladdin-piirroselokuvissa esiintyvä pahantahtoinen hahmo. Jafar esiintyy ainakin elokuvissa "Aladdin" ja "Jafarin paluu". Lisäksi hahmo esiintyy The Walt Disney Companyn "Mikki Hiiren taikajoulu" ja "Mikin ketkuteatteri" -piirroselokuvassa sekä Herkuleksesta tehdyssä animaatiosarjassa jaksossa "The Arabian Night". Jafar nähdään myös vuonna 2000 ilmestyneessä "Disney's Nasira's Revenge"-pelissä jossa Jafarin sisko Nasira yrittää herättää häntä henkiin. Jafar toimi sulttaanin visiirinä eli luotetuimpana neuvonantajana, sillä hän oli toiminut virassaan jo monta vuotta. "Aladdin"-elokuvassa Jafar havitteli sulttaanin tytärtä Jasminea ja samalla sulttaanin paikkaa itselleen.
Jafar muutti itsensä elokuvassa jättiläiskobraksi ja saadessaan Hengeltä kolmannen toiveensa hän muuttui punaiseksi, kaikkein voimakkaimmaksi hengeksi, joka muistuttaa ulkonäöltään paholaista. Jafarilla on myös apuri, papukaija Jago, mutta tämä kuitenkin menee myöhemmin Aladdinin ja tämän ystävien puolelle. Jafarilla on myös elokuvassa Jafarin paluu toinen ystävä, rosvopäällikkö Abis Mal, joka myös halusi satuttaa Aladdinia, koska tämä oli ottanut hänen rosvojoukoltaan pois näiden ryöstämät aarteet.


title: Jafar

text: Jafar käytti kolmannen toiveensa tullakseen hengeksi, koska Aladdin oli sanonut hänelle, että Hengellä on suuremmat voimat kuin Jafarilla on koskaan ollut. Jafarista tuli suuri, lihaksikas ja paholaista muistuttava olento, jolla on punainen iho, keltaiset silmät sekä musta, lyhyt parta ja mustat, letiksi laitetut hiukset. Jafarista tuli paljon voimakkaampi kuin Hengestä, mutta hän huomasi liian myöhään, että henkien on elettävä vankina taikalampun sisällä. Hengen voi kuitenkin vapauttaa, jos herra toivoo niille vapautta. Jos lamppu tuhoutuu, tuhoutuu myös henki ja näin kävi elokuvan "Jafarin paluu" lopussa, kun Jago potkaisi haavoittuneena Jafarin lampun sulaan laavaan.


title: Jafar

text: Jafar on pitkäsorminen, laiha, pitkä ja synkkä mies. Jafarin iho on kelmeä ja kellertävä. Hänen päänsä muistuttaa pääkalloa. Hänellä on lyhyt, musta parta ja hän pitää usein suurta koristeellista turbaania jonka otsan keskellä on punainen rubiini ja se yläpäässä punainen suoraksi laitettu höyhen. Jafarin paluu-elokuvassa ja hänen pukunsa on punainen ja hänen turbaanissaan on liekkiä muistuttava kuvio. Hänellä on usein mukanaan käärmesauva, jolla hän pystyy hypnotisoimaan uhrinsa.Jafar on omahyväinen, hedonistinen ja vallanhimoinen. Piirroselokuvissa hän halusi tulla maailman mahtavimmaksi noidaksi ja sulttaaniksi hallitsemaan Agrabaa. Jafar on myös muista piittaamaton, ja tekee mitä tahansa päästäkseen valtaan.


title: Bledin linna

text: Bledin linna () on linna Bledin kunnassa, Sloveniassa. Se on rakennettu 130-metrisen kallionjyrkänteen päälle, josta aukeaa näkymä Bled-järvelle. Linna on yksi Slovenian suosituimmista matkailunähtävyyksistä. Varhaisin maininta siitä kirjallisessa tekstissä voidaan sijoittaa vuoden 1004 tienoille.


title: Bledin linna

text: Linnan vanhin osa on sen romaanista arkkitehtuuria edustava torni. Keskiajalla linnaan rakennettiin lisää torneja, ja linnoituksia vahvistettiin. Barokin aikakautena linnaan rakennettiin lisärakennuksia. Rakennukset on sijoiteltu kahden linnanpihan ympärille. Ylemmällä linnanpihalla sijaitsee 1500-luvulla rakennettu ja vuoden 1700 tienoilla uudistettu kappeli.


title: Laiva (kirja)

text: Laiva on Samuli Parosen 1972 julkaistu 272-sivuinen romaani merimiesten elämästä laivalla. Se ilmestyi Otavan kustantamana.


title: Laiva (kirja)

text: Tarinan päähenkilöt ovat Arska, Pave, Rieska, Kustu, Ossi, Luutalo, Savoinpoika ja Piispa. Eletään noin vuotta 1948. Meret ovat täynnä II maailmansodan miinoja. Laivassa on ruokaa toisin kuin Suomessa, jossa kirjan mukaan kansa syö vain lanttulaatikkoa. Ossin punkassa roikkui aina makkara – elettiin aikaa ennen jääkaappien tuloa suomalaisten elämään merellä ja maalla. Piispa syö alati, kirjan lopussa hän ilmoittaa aikovansa kouluttautua merimieskokiksi. Miehet lyövät korttia ja puhuvat politiikkaa. Maihin päästyä he myyvät mitä on myytävissä, ostavat rahalla viinaa ja naisia. Nämä miehet olivat niitä, joita Väinö Riikkilän poikakirjojen sankarit ihailivat ihmisinä, jotka olivat päässeet mukaan seikkailuun tavallisen puurtamisen sijasta.


title: Laiva (kirja)

text: Laiva on vanha, koska uudemmat ovat tuhoutuneet sodassa tai menneet sotakorvauksina Neuvostoliittoon. Laivan uppoamisvaaran pohtiminen tuo puheenaiheeksi Atlantiksen ja taivaan ja helvetin: "Herrat ovat keksineet huvikseen helvetin ja taivaan ja kaikenmoisesta millä sahaavat yksinkertaista linssiin, vievät rahat." Politiikkaa pohdittiin syvältä: "Jossain sanottiin, että herrat hyväksyttää ihmisillä uuden auton- ja tykinmallin muttei uusia ajatusmalleja millään. Tilanne tota noin sillä tapaa pysyy niille edullisena, vaikka se sitten kuullemma juur sen takii aina pahenee yleensä."


title: Laiva (kirja)

text: Kirjan alussa hankittiin Saksaan naisten kenkien pohjiksi myytävää korkkia tyhjentämällä pelastusliivit korkista. Myös tupakkaa on siunaantunut myytäväksi asti, provianttiostot ovat tässä avuksi.


title: Laiva (kirja)

text: Sodasta sanovat miehet mm. "On haudat. Saavat kansakoulujenopettajat viedä kakaroitaan retkille pyhille paikoille ja sanoa ettei saa unohtaa, isien henki velvoittaa kumpujen yöstä, huutaa kostoa, tai kuinka ne sen sanoo, mättävät uutta mätää päihin." Merimies sai miinoista sai sotalisää tavallisen palkan päälle rauhan tultuakin.


title: Laiva (kirja)

text: Laiva lähtee sillien kalastukseen Norjan rannikolle. Nuotat vedettiin veneillä. Kahnausta norjalaisten kanssa oli jonkin verran jo tuolloin hyvillä apajilla. Saaliin hankkiminen sumussa toisten laivojen yliajon ja oman kuoleman riskillä oli miehille tärkeää, tietyn määrän ylitys kaksinkertaistaa lisätulon.


title: Laiva (kirja)

text: Kun kalan tulo hiipuu miehet löytävät selityksen, miten Jeesus ruokki muutamalla kalalla ja leivällä ison yleisönsä: Maalle matkanneet varakkaammat kuulijat toivat ruokaa mukanaan ja Jeesus puheellaan saa sen jakamisen köyhemmille aikaiseksi. Johtopäätökseksi lausutaan: "Kuuluu vain nykyisinkin rosvosysteemin etuihin että uskotaan ihmeisiin ettei ihmiset kehittyis ensinkään, asetetaan niiden mahdollisuudet paljon matalammalle mitä ne todellisuudessa ovat ja kun joku ylittää nämä annetut mahdollisuudet, katotaan sen tekevän ihmeitä ja ties mitä." Vierassatamasta saatiin laivalle osoitettua postia, mm. lehtiä, joissa mm. sanottiin:"Sota maksoi Saksalle 400 miljardia saksanmarkkaa...


title: Laiva (kirja)

text: Ja Fär-saarilla, jossa kukaan ei ole kiinnostunut sodasta, kaikki ovat tarpeen tullen partureita, ruokaa tarjotaan vieraalle. Paikalla oli yksi entisen saksalaisen pitämä baari ja yksi koulu. Kun rellestämiseen ei ollut mahdollisuuksia miehet menivät kiipeilemään mäille ja yrittivät saada pässejä kiinni.


title: Laiva (kirja)

text: Kalastus alkoi taas. Kalan päiden leikkuu toi mieleen: "Koneet tarvitsevat ihmisenkaltaisia lisäkkeitä, jotka kuitenkin ovat enemmän koneita kuin ihmisiä, silloin ne niveltyvät kitkattomasti ohjelmiin. ... Ihminen itsellisenä oliona on silloin jo melko näkymätön yleisessä menossa." Kirjan loppupuolella tätä ajatusta kehitellään:"Suosiiko tekniikka systeemiä, jossa ei ole ykstyisajatuksia eikä yksityisiä tekoja? Suosiiko tekniikka suuria tuotantosarjoja ja laumatahtoista kulutusta?"


title: Laiva (kirja)

text: Lisää kalastusta ja paluu kohti Suomea. Laivaan tuli pieni tulipalokin, joka sai miehistön paniikkiin.


title: Laiva (kirja)

text: Matkalla käydään Tanskassa ja miehet yllättyvät maasta, jossa oli halpoja hyviä vuokra-asuntoja, omenapuita, polkupyöriä. Runsaus tuntui oudolta Suomeen verrattuna. Miten omenilla voi tehdä kauppaa, jos niitä on ylenpalttisesti saatavilla. Paikalla on suomalainen pummi, joka elää Suomen sotasankarimaineella, merimiehetkin saavat ilmaiset ruoat kunhan eivät mene puhumaan ruotsia.


title: Laiva (kirja)

text: Paluumatkalla pohdittiin, josko "henkilökohtaisesta työstä pieni korvaus kullekin sen mukaan kuinka haluttua tai vastenmielistä työ on. Oikein korkealle arvostettua työtä ihmiset tietenkin tekisivät ilmatteks." Ossi luki keskustelun jälkeen lehdestä:"Suomalaisen yhteiskunnan pahin epäoikeudenmukaisuus on eriarvoisuus, joka on poistettavissa palkkaerojen tasoittamisella ja arvostuksen muuttamisella. Kysely pienituloisten joukossa osoittaa kuitenkin, etteivät he tahdo tuloerojen pienentämistä vaan mahdollisimman suurta eroa omien tulojensa ja pienempituloisten välillä, koska sellainen järjestely on heidän arvostuksilleen heidän mielestään soveliaampi."


title: Mitrarovasti

text: Mitrarovasti on ortodoksisen kirkon korkein pappisarvo.


title: Mitrarovasti

text: Arvon voi saada poikkeuksellisen ansioitunut rovasti; Venäjällä näitä arvoja on myönnetty jonkin verran, mutta Suomessa vain yksi. Arvon tunnuksena on mitra, jossa ei ole päälaelle sijoitettua erillistä jalokiviristiä, kuten piispoilla.


title: Mitrarovasti

text: Ainoana suomalaisena mitrarovastin arvon sai isä rovasti Sergei Okulov, joka mm. perusti ja saattoi voimalla toimimaan Pyhäin Sergein ja Hermanin veljeskunnan, joka julkaisee ortodoksisen kirkon virallista äänenkannattajaa, Aamun Koitto -lehteä. Hänen muistokseen veljeskunta kutsuu hyvää toimintahenkeä "Okulovilaiseksi hengeksi".


title: Mitrarovasti

text: Paria muutakin pappia on esitetty nimitettävän mitrarovasteiksi; merkittävin on isä rehtori, rovasti Johannes Suhola, joka toimi vuosina 1943–1972 Ortodoksisen pappisseminaarin rehtorina eli käytännössä kasvatti koko sodanjälkeisen pappispolven. Esitys ei kuitenkaan - tuntemattomasta syystä - mennyt läpi.


title: Mitrarovasti

text: 2000-luvulla piispainkokous teki periaatepäätöksen, ettei arvoa näin näkymin enää myönnetä.


title: Mitrarovasti

text: Helsinki, Valistus, 1944


title: Mitrarovasti

text: Kuopio/ Aamun Koitto, 2004


title: Advanced Linux Sound Architecture

text: Advanced Linux Sound Architecture (ALSA) on Linux-ytimen äänirajapinta, joka korvasi Open Sound Systemin (OSS) vuonna 2002 versiossa 2.5.5 ja tuli mukaan vakaaseen kernelsarjaan joulukuussa 2003 julkaistussa ytimen versiossa 2.6.0.


title: Advanced Linux Sound Architecture

text: Projektin aloitti tšekkiläinen Jaroslav Kysela vuonna 1998 parantaakseen Gravis Ultrasound -äänikortin ajuria. Projektin nimi olikin aluksi "Linux Ultra Sound Project".


title: Akateeminen skeptisismi

text: Akateeminen skeptisismi ("akatemialainen skeptisismi"; , ”Akatemialaiset (skeptikot)”) viittaa antiikin aikaisen skeptisismin suuntaukseen, joka vaikutti Platonin Akatemiassa noin vuodesta 265 eaa., jolloin Arkesilaoksesta tuli koulun johtaja, noin vuoteen 90 eaa., jolloin Antiokhos Askalonlainen hylkäsi skeptisismin. Akatemian historiassa sen skeptisistisiä kausia kutsutaan myös keskimmäiseksi ja uudeksi Akatemiaksi.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Akatemialaiset skeptikot katsoivat pyrrhonististen skeptikoiden tavoin, että tieto on mahdotonta, eikä ihminen voi tietää mitään varmuudella. Vaikutelmista ei voi sanoa, ovatko ne tosia vai epätosia. Sen sijaan niillä on erilaisia todennäköisyyksiä ja siksi niihin liittyy eri määrä luottamusta, mikä mahdollistaa inhimillisen toiminnan. Koulu tunnetaan hyökkäyksistään stoalaisuutta vastaa ja erityisesti stoalaisen niin kutsuttujen "kataleptisten" vaikutelmien olemassaolon kieltämisestä.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Merkittävimmät akatemialaiset skeptikot olivat Arkesilaos ja Karneades. Akateeminen skeptisismi voidaan lukea yhdeksi hellenistisen filosofian koulukunnista.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Kreikkalainen filosofinen skeptisismi sai alkunsa Pyrrhonista, joka eli noin vuosina 360–270 eaa. Hänestä itsestään tiedetään vain vähän, mutta hän vaikutti skeptisismiin sekä Akatemiassa että erityisesti Ainesidemoksen myöhemmin perustamassa pyrrhonistisessa skeptisismissä, joka jopa omaksui Pyrrhonin nimen. Kaikille antiikin aikaisille skeptikoille oli yhteistä se, että he kielsivät varman tiedon mahdollisuuden ja katsoivat, että meidän tulee tämän vuoksi omaksua "epokhē", arvostelmista pidättäytyminen.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Arkesilaoksesta tuli Akatemian johtaja noin vuonna 273 eaa. Tuolloin hän omaksui skeptisismin Akatemian keskeiseksi opiksi ja platonismin keskeiseksi sisällöksi. Arkesilaos ei itse kirjoittanut teoksia, ja hänen oppinsa tunnetaan pelkästään muiden kirjailijoiden kautta.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Arkesilaos sai skeptisismiinsä hyvin todennäköisesti vaikutteita Pyrrhonilta. Tämän lisäksi hänen ajattelunsa perustui mahdollisesti Platonin varhaisten aporeettisten sokraattisten dialogien piilevään skeptisismiin ja ainakin Sokrateen käyttämän dialektisen niin kutsutun sokraattisen menetelmän antamaan esimerkkiin. A. A. Longin mukaan Arkesilaoksen voidaan katsoa päivittäneen Sokrateen menetelmän 200-luvulle eaa.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Arkesilaokseen saakka Akatemia oli hyväksynyt periaatteen, jonka mukaan kaiken ykseys on löydettävissä, ja tämän avulla voidaan edelleen saavuttaa varmuus tiedosta. Arkesilaos sen sijaan hyökkäsi juuri kaikenlaista varmuuden mahdollisuutta vastaan. Akateemiset skeptikot katsoivat, että Sokrates katsoi ”tietämättömyyttään” (”tiedän, etten tiedä mitään”) korostaessaan, ettei mitään voida tietää. Näin myöhempi Akatemia tulkitsi hänet skeptikkona. Arkesilaos meni kuitenkin vielä Sokratesta pidemmälle ja kielsi jopa tämän sokraattisen varmuuden minimin: hänen mukaansa emme voi tietää edes sitä, tiedämmekö vai emme. Näin Arkesilaos halusi korvata edeltäneen Akatemian dogmaattisen platonismin skeptisismillä, jonka esikuvaksi hän laittoi juuri Sokrateen.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Arkesilaos siis kielsi kaiken tiedon mahdollisuuden. Akatemialaiset skeptikot eivät kuitenkaan vaikuta epäilleen totuuden olemassaoloa sinällään, ainoastaan kykyämme saavuttaa totuutta. Siksi kaikista arvostelmista oli pidättäydyttävä ("epokhē"). Arkesilaos oli todennäköisesti ensimmäinen, joka argumentoi tällaisen arvostelmista pidättäytymisen puolesta.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Tiedon mahdollisuuden kieltäessään Arkesilaos samalla hyökkäsi kaikkia dogmaattisia tietoväitteitä kohtaan. Erityisesti hän hyökkäsi Akatemian kilpailijoita stoalaisia ja näiden havainto- ja tietoteoriaa vastaan. Stoalaisilla oli oppi niin kutsutuista "kataleptisista vaikutelmista" ("fantasia kataleptikē"). Opin mukaan on olemassa vaikutelmia, jotka ovat niin vahvoja ja selviä, että niitä voidaan pitää perustana varmalle tiedolle. Arkesilaos pyrki kääntämään stoalaisten omat argumentit näitä itseään vastaan: hänen mukaansa "kataleptisia" vaikutelmia ei ole olemassa, ja niin stoalaisten omilla perusteilla ja kriteereillä päädytään skeptisismiin, koska ei ole olemassa mitään vaikutelmia, jotka tarjoaisivat varman pohjan tiedolle.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Arkesilaos käytti opetuksessa dialektista menetelmää, jossa oppilas esitti stoalaisilta peräisin olevia dogmaattisia väittämiä, joita vastaan Arkesilaos itse esitti yhtä vahvoja vastaväitteitä. Tarkoitus oli tuottaa argumenttien tasapeli, josta "epokhē" näin seurasi. Koska skeptikot käyttivät stoalaisia vastaan argumentoidessaan usein näiden omia ajatuksia ja käsitteitä, skeptikot vaikuttavat kannanotoissaan helposti dogmaattisilta, mutta tosiasiassa kyseessä on lähinnä poleeminen argumentointi, ei koulukunnan omien kantojen esittäminen.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Joskus on ehdotettu, että koko Arkesilaoksen skeptisismi olisi itse asiassa suunnattu lähinnä stoalaisuutta ja muita koulukuntia vastaan, kun taas hänen varsinainen ajattelunsa olisi perustunut puhtaaseen platonismiin. Suurin osa tutkijoista on kuitenkin hylännyt tämän näkemyksen.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Karneades oli Arkesilaoksen merkittävin seuraaja. Hänet tunnetaan muun muassa Roomassa pitämistään esityksistä, jossa hän argumentoi peräkkäisinä päivinä menestyksekkäästi oikeudenmukaisuuden puolesta ja sitä vastaan.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Karneadeen maltillinen skeptisismi edusti akatemialaisen skeptisismin seuraavaa vaihetta. Karneadeen mukaan se sai kiittää olemassaolostaan stoalaista Khrysipposta, joka oli tämän päävastustaja. Karneadeskaan ei jättänyt jälkeensä kirjoituksia. Hänen ajattelunsa tunnetaan ennen kaikkea häntä seuranneen Kleitokmakhoksen sekä Ciceron kautta.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Karneades jakoi sen Arkesilaoksen näkemyksen, että tieto on mahdotonta. Siksi viisaan tulee valita "epokhē" eli arvostelmista pidättäytyminen. Hän esitti stoalaisten "katalepsis"-käsitettä vastaan oman näkemyksensä "akatalepsiasta", ja kielsi kaikki välttämättömät yhteydet havaintojen ja niiden kohteiden välillä. Kaikki havaintomme ovat suhteellisia ja kertovat meille vain, miltä asiat vaikuttavat meille, eivät sitä, miten asiat ovat. Kokemus osoittaa, ettei ole olemassa tosia vaikutelmia. Ei ole olemassa yhtään mielikuvaa, joka ei voisi pettää; on mahdotonta erottaa todet ja epätodet vaikutelmat toisistaan; tämän vuoksi stoalaisesta ajatuksesta "kataleptisista" vaikutelmista tulee luopua. Näin ei ole olemassa mitään totuuden arviointiperustetta. Karneades hyökkäsi myös stoalaista fysiikkaa vastaan.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Karneades kuitenkin vältti täydellisen skeptisismin opillaan todennäköisyyksistä tai vakuuttavuudesta ("pithanon"). Hänen mukaansa vaikutelmat eivät ole koskaan tosia, ainoastaan todennäköisiä. On kuitenkin olemassa eriasteista todennäköisyyttä ja näin erilaisia uskomuksen omaamisen asteita. Tämä mahdollistaa elämän käytännössä.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Filon Larissalainen aloitti suuntauksen, jossa Akatemian oppeja harkittiin uudelleen ja alettiin yhdistämään niitä muihin samaan aikaan vallalla olleisiin ajatuksiin. Hänen ajattelunsa voidaan nähdä reaktiona keskimmäisen ja uuden Akatemian skeptisyyteen ja tiedon kieltämiseen ja suuntautuneen ennemmin Platonille tyypilliseen dogmatismiin. Filon pyrki osoittamaan, etteivät Karneadeen näkemykset olleet ristiriidassa Platonin ajatusten kanssa, ja että näennäinen vihamielisyys platonistien ja stoalaisten välillä johtui siitä, että nämä koulukunnat esittivät argumenttejaan eri näkökulmista.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Filonin ajan Akatemian synkretismi vaikutti Antiokhos Askalonlaisen eklektisen keskiplatonismin syntyyn. Siinä skeptisismi hylättiin kokonaan.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Diogenes Laertioksen mukaan Arkesilaos keksi "epokhēn" eli arvostelmista pidättäytymisen käsitteen. Arvostelmista pidättäytyminen oli kaikille skeptikoille yhteinen päämäärä, mutta perusteet siihen pyrkimiseksi erosivat: akateemiset skeptikot ja kenties vielä Ainesidemoskin vaikuttavat suhtautuneen "epokhēhen" dogmaattisemmin päämääränä sinänsä, kun taas myöhemmille pyrrhonisteille, erityisesti Sekstokselle, varsinainen päämäärä oli mielenrauha ("ataraksia"), ja "epokhē" oli lähinnä menetelmä tämän saavuttamiseksi.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Kohtuullisuus tai järkevyys ("eulogon") toimi selityksenä sille, miksi viisas voi olla onnellinen ja toimia, vaikka hänellä ei ole tietoa. Yleinen käsitys esimerkiksi stoalaisilla oli, että viisaus, onnellisuus ja tieto liittyvät yhteen. Lisäksi stoalaisten vastaväite skeptisismille oli se, ettei skeptikko voi edes toimia jokapäiväisessä elämässään, sillä toimintaa vaatii joidenkin asioiden hyväksymistä ja uskomuksia. Siksi käsitysten poistaminen poistaa myös toiminnan mahdollisuuden ("apraksia").


title: Akateeminen skeptisismi

text: Sekstos Empeirikoksen mukaan Arkesilaos katsoi, että arvostelmista pidättäytyvä viisas kuitenkin säätelee toimintaansa yleisen kohtuullisuuden tai järkevyyden periaatteen mukaan ja toimii näin oikein ja on samalla onnellinen. Arkesilaokselle "eulogon" oli "epokhen" seuraus eikä voinut olla olemassa ilman sitä.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Todennäköisyys tai vakuuttavuus ("pithanon") toimi tunnusmerkkinä, joiden perusteella vaikutelmia voitiin arvioida, vaikka tieto niiden totuudesta ei ollutkaan mahdollista. Ajatusta kehitti erityisesti Karneades, joka sovelsi kolmiosaista arviointiperustetta: hänen mukaansa vaikutelma voi olla todennäköinen itsessään; todennäköinen ja riitauttamaton (aistihavaintojen mukainen, ilman sen kanssa ristiriitaista aistihavaintoa); tai todennäköinen, riitauttamaton ja läpikotaisin tutkittu ja vahvistettu. Ensimmäisen asteen todennäköisyydessä vaikutelma vakuuttaa omilla ominaisuuksillaan; toisen ja kolmannen asteen todennäköisyys syntyy vertailtaessa vaikutelmaa muihin siihen liittyviin vaikutelmiin.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Cicero käänsi "pithanonin" latinaksi ilmaisuilla "probabile" ja "veri simile". Nykyfilosofit ovat pitäneet ajatusta totuudenkaltaisuuden käsitteen edeltäjänä ja Karneadesta varhaisena fallibilistisen tietoteorian kehittäjänä.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Akateemisia skeptikkoja olivat:


title: Akateeminen skeptisismi

text: Keskimmäinen AkatemiaUusi AkatemiaLongin mukaan Arkesilaoksen voi katsoa palauttaneen filosofiaan sen kriittisyyden, jonka se oli hellenistisen filosofian aikana vaarassa menettää.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Akatemialainen skeptisismi vaikutti pyrrhonismin syntyyn. Pyrrhonismin varsinainen perustaja Ainesidemos erosi Akatemiasta noin vuonna 90–80 eaa., Filonin ja Antiokhoksen aikana, sen käännyttyä hänen mielestään skeptisismistä takaisin liiaan dogmaattiseen suuntaan. Vaikka hän otti opilleen nimen Pyrrhonilta, hän sai paljon vaikutteita akatemialaisesta skeptisismistä. Myöhemmille pyrrhonisteille, kuten Sekstos Empeirikokselle, Arkesilaoksen varhainen akatemialainen skeptisismi näyttäytyi vielä lähes yhtäläisenä pyrrhonismin kanssa.


title: Akateeminen skeptisismi

text: Cicero opiskeli Akatemiassa Filonin ja Antiokhoksen aikana, mutta sai vaikutteita myös varhaisemmasta akatemialaisesta skeptisismistä. Häntä voidaan pitää itsekin eräänlaisena skeptikkona. Cicero kirjoitti akateemisesta skeptisismistä erityisesti teoksessaan "Academica" ja on samalla akatemialaisuuden merkittävimpiä lähteitä. Ciceron kautta skeptisismi vaikutti myös muun muassa Augustinukseen, joka kuitenkin myöhemmin hylkäsi sen käännyttyään uusplatonismiin ja kristinuskoon, ja kirjoitti akatemialaista skeptisismiä vastaan teoksen "Contra Academicos".


title: Never Let You Go (Dima Bilanin kappale)

text: "Never Let You Go" on kappale, jonka Dima Bilan esitti Venäjän edustuskappaleena vuoden 2006 Euroviisuissa. Kappale sijoittui kilpailussa toiseksi.


title: Never Let You Go (Dima Bilanin kappale)

text: Kappaleen esitti kilpailussa pop-laulaja Dima Bilan. Kappaleen on säveltänyt Aleksandr Lunyov ja sanoittaneet Karen Kavalerian ja Irina Antonyan. Kavalerian ja Antonyan olivat tällä kappaleella mukana Euroviisuissa jo toista kertaa – vuonna 2002 heidän kappaleensa Northern girl sijoittui kymmenenneksi.


title: Never Let You Go (Dima Bilanin kappale)

text: Esiintyessään Ateenassa Dima Bilanin päällä oli valkoinen toppi, jossa oli hänen kilpailunumeronsa - 13 ja 10(semifinaalissa numero 13 ja finaalissa 10). Bilanin takana oli kaksi tanssivaa ballerinaa sekä valkoinen flyygeli, jonka päälle oli siroteltu ruusun terälehtiä ja josta puolivälissä esitystä nousi aaveenkaltainen naishahmo.


title: Never Let You Go (Dima Bilanin kappale)

text: Johtuen Venäjän heikosta menestyksestä edellisenä vuonna (2005), Venäjän täytyi osallistua Euroviisujen semifinaaliin. Semifinaali-iltana kappale esitettiin numerolla 13, Puolan ja Turkin esitysten välissä. Kappale sai yhteensä 217 pistettä, sijoittuen kärkikymmenikköön ja jatkaen matkaansa finaaliin.


title: Never Let You Go (Dima Bilanin kappale)

text: Finaali-iltana Bilan esiintyi numerolla 10, Tanskan ja Makedonian esitysten välissä. Tällä kertaa kappale vastaanotti huikeat 248 pistettä, sijoittuen kilpailussa toiseksi – 44 pistettä voittaja Lordin jäljessä. Kappale sai täydet 12 pistettä seitsemältä maalta: Armenialta, Valko-Venäjältä, Suomelta, Israelilta, Latvialta, Liettualta ja Ukrainalta. Ainoat maat, joilta Venäjä ei saanut yhtään pistettä, olivat Monaco ja Sveitsi.


title: Never Let You Go (Dima Bilanin kappale)

text: Tämä oli Venäjän kaikkien aikojen paras sijoitus Euroviisuissa. Bilan ylitti Alsoun tuloksen, joka tuli myös toiseksi, mutta vain 155 pisteellä. Myöhemmin parhaaksi sijoitukseksi tuli niin ikään Dima Bilanin esittämän kappaleen "Believe" voitto kaksi vuotta myöhemmin, 2008. Huomattavaa on kuitenkin se, että Alsoun aikana, vuonna 2000, Euroviisuihin osallistui vain 24 maata ja vuonna 2006 maita olikin jo 38. Mutta silti Alsou sai vain 53.8 % suurimmasta mahdollisesta määrästä kun taas Dima Bilan 54.4 %.


title: Tannila

text: Tannila on Oulussa Yli-Iin suuralueella sijaitseva kaupunginosa. Se muodostettiin vuoden 2013 alussa Oulun kuntaliitoksen yhteydessä, ja on Oulun pohjoisin kaupunginosa. Se rajoittuu Yli-Iin kaupunginosaan sekä Iin ja Pudasjärven kunnanrajoille.


title: Tannila

text: Kaupunginosan keskus Tannila sijaitsee noin 65 kilometrin päässä Oulun kaupungin keskustasta, ja noin 16 kilometriä Yli-Iin keskustaajamasta pohjoiseen Oijärvelle johtavan seututien 849 varressa. Kaupunginosan halki kulkee myös seututie 855, josta on tieyhteydet Pudasjärvelle ja Olhavan kylään.


title: Tannila

text: Kaupunginosan keskuksessa sijaitsee muun muassa hautausmaa.


title: Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952

text: Vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä järjestettiin yleisurheilussa 33 kilpailutapahtumaa, miehille 24 ja naisille 9. Yleisurheilukilpailut käytiin Olympiastadionilla 20.–27. heinäkuuta.


title: Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952

text: Yleisurheiluun osallistui ennätykselliset 957 osanottajaa, joista naisia oli 184. Kilpailijoita tuli 57 maasta ja eniten urheilijoita lähetti Neuvostoliitto, jonka väreissä kilpaili 77 yleisurheilijaa. Yli 50 urheilijan joukolla olivat liikkeellä lisäksi Yhdysvallat, Suomi, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska.


title: Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952

text: Taso Helsingin olympialaisten yleisurheilussa oli todella kova. Peräti 26 lajissa voittotulos oli parempi kuin Lontoossa 1948. Yhteensä 95 kilpailijaa rikkoi vanhan olympiaennätyksen. Tämän lisäksi Helsingissä tehtiin kahdeksan uutta maailmanennätystä.


title: Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952

text: Monet olympiakisat muistetaan aina kisojen sankareista. Tukholmassa 1912 Hannes Kolehmainen, Pariisissa 1924 Paavo Nurmi, Berliinissä 1936 Jesse Owens ja Lontoossa 1948 Fanny Blankers-Koen ovat jääneet edustamaan kyseisten olympiakisojen muistoa. Helsingin kisoissa tšekkoslovakialaisesta kestävyysjuoksijasta Emil Zátopekista tuli kisojen suurin sankari.


title: Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952

text: Naisten puolella Australian Marjorie Jackson voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia pikamatkoilla, mutta epäonninen kapulan putoaminen viestissä vei mahdollisuuden kolmanteen olympiavoittoon. Neuvostoliiton Aleksandra Tšudina urakoi kenttälajeista kolme mitalia, ei kuitenkaan kultaista.


title: Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952

text: Kisojen dramaattisia hetkiä olivat muun muassa Yhdysvaltain George Brownin kolme yliastuttua pituushypyn loppukilpailussa ja Ison-Britannian Chris Chatawayn kaatuminen 5 000 metrin juoksun ratkaisuhetkillä johtoasemassa.


title: Open Sound System

text: Open Sound System (OSS) oli Linux-ytimen äänirajapinta.


title: Open Sound System

text: OSS:n kehitti suomalainen Hannu Savolainen vuonna 1992. Savolainen kehitti aluksi vapaata lähdekoodia olleen OSS:n, joka lisättiin Linux-ytimeen. Myöhemmin hän kaupallisti koodin ja perusti 4Front Technologies -yhtiön, joka jatkoi kaupallisen version kehitystä. Se siirrettiin myöhemmin kaikkiaan yhdelletoista eri Unix-versiolle. Linux-ytimen vapaan OSS:n kehitys hiipui ja siitä puuttui eräitä ominaisuuksia, kuten tuki monisuoritinjärjestelmille ja äänen yhtäaikainen äänitys ja toisto (full-duplex).


title: Open Sound System

text: 4Front Technologies julkaisi OSS:n version 4.0 uudelleen vapaana lähdekoodina GNU GPL ja CDDL-lisenssien alaisuudessa kesäkuussa 2007. Versio 4.0 tukee Linux, Solaris, SCO UnixWare ja FreeBSD -käyttöjärjestelmiä.


title: Open Sound System

text: Advanced Linux Sound Architecture (ALSA) korvasi OSS:n joulukuussa 2003 julkaistussa ytimen versiossa vakaassa versiossa 2.6.0.


title: Timo Lassy

text: Timo Lassy (s. 8. joulukuuta 1974 Helsinki) on suomalainen saksofonisti, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja. Hän soittaa pääasiassa jazzmusiikkia. Hänen instrumenttejaan ovat tenorisaksofoni, baritonisaksofoni ja huilu. Hän on soittanut oman yhtyeensä Timo Lassy Bandin lisäksi mm. yhtyeissä U-Street All Stars, The Five Corners Quintet, Teddy Rok Seven ja Jo Stance.


title: Timo Lassy

text: Lassy vietti lapsuutensa Vantaan Martinlaaksossa. Hän aloitti pianon soittamisen noin kuusivuotiaana ja opiskeli klassista pianoa Vantaan musiikkiopistossa. Hän kiinnostui saksofoninsoitosta kuudennella luokalla ja vaihtoi instrumenttia. Hänen motivaationsa soittamiseen oli hiipumassa, mutta hänen opettajansa sai taivuteltua hänet musiikkilukioon. Lukiossa hän aloitti huilun soittamisen ja pääsi soittamaan big bandiin. Hän aloitti tuolloin myös opiskelut Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa.


title: Timo Lassy

text: Lassy jatkoi opiskelua Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolla. Hän vietti vuoden vaihto-oppilaana Amsterdamissa, jossa hän keskittyi koko vuoden ajan jazzin soittamiseen. Hän opiskeli Amsterdamin konservatoriossa ja jammaili paljon soittaen sekä standardeja että free jazzia. Vuonna 2000 palattuaan Alankomaista Lassy perusti alttosaksofonisti Markus Holkon kanssa U-Street All Starsin, joka oli Lassyn ensimmäinen vakituinen yhtye. Yhtye on julkaissut albumit "Helsinki Sessions" (2002) ja "Bowling" (2004).


title: Timo Lassy

text: Lassy mainitsee musiikillisiksi vaikuttajikseen muun muassa saksofonistit Cannonball Adderleyn, Charlie Parkerin ja John Coltranen. Lassy on valmistunut musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolta vuonna 2005. Hän on opettanut Espoon pop- & jazzopisto Ebelissä, ja hänellä on ollut myös muutamia oppilaita Sibelius-Akatemiassa. Lassy säveltää pianolla ja Pro Tools -ohjelmalla.


title: Timo Lassy

text: Lassy oli harkinnut sooloalbumin tekemistä pitkään ja alkoi työstää sitä vuonna 2005. Lassyn yhtyeen ensimmäinen single ”African Rumble” äänitettiin keväällä 2005 ja julkaistiin alkuvuonna 2006. Vuonna 2007 julkaistiin single ”The Call / Sweet Spot” tulevalta albumilta, ja "The Soul & Jazz of Timo Lassy" julkaistiin 20. kesäkuuta 2007 Ricky-Tick-yhtiön kustantamana. Albumilla soittivat Lassyn lisäksi trumpetisti Jukka Eskola, pasunisti Mikko Mustonen, pianisti Georgios Kontrafouris, basisti Antti Lötjönen sekä rumpali Teppo Mäkynen, joka soitti myös perkussioita ja vibrafonia sekä tuotti levyn. Albumi julkaistiin kesäkuussa myös Japanissa Columbia-levymerkillä ja syksyllä muualla Euroopassa sekä Yhdysvalloissa. Lassy on luonnehtinut levyä lattari-soul-jazziksi.


title: Timo Lassy

text: Timo Lassy Bandin oli alun perin tarkoitus julkaista pelkästään albumi, mutta Ricky-Tick Reordsin Antti Eerikäisen ehdotuksesta yhtye alkoi myös keikkailla keikkakokoonpanolla Lassy, Kontrafouris, Lötjönen, rumpali Jussi Lehtonen ja perkussionisti Abdissa Asefa.. Yhtyeen nykyisessä kokoonpanossa soittavat Lassyn lisäksi Georgios Kontrafouris (piano), Antti Lötjönen (kontrabasso), Teppo Mäkynen (rummut), Abdissa Assefa (perkussiot).


title: Timo Lassy

text: Timo Lassy Band on julkaissut ennen vuotta 2018 julkaistua Moves -levyä yhteensä 5 albumia.


title: Timo Lassy

text: Lassyn soolouran ja yhtyeen 10-vuotis juhlavuonna Timo Lassy Band teki kattavan kiertueen vuonna 2017. Timo Lassy on Suomen lisäksi esiintynyt laajalti Euroopassa sekä myös Brasiliassa, USAssa ja Japanissa.


title: Timo Lassy

text: Oman yhtyeensä lisäksi Lassy on soittanut muun muassa The Five Corners Quintetissa, Teddy Rok Sevenissä ja Jo Stancessä. Hän on aiemmin soittanut myös Jukka Eskola Quintetissa, Jimi Tenorin yhtyeessä sekä Mikko Innasen Innkvisition ja italialaisen DJ:n ja tuottajan Nicola Conten albumeilla.


title: Timo Lassy

text: Lisäksi hän on työskennelyt mm. seuraavien kotimaisten taiteilijoiden kanssa: Aki Sirkesalo (Lemmen Jättiläiset -yhtye), laulaja Anna Puu (Ei kiitos -elokuvan "Mielentilaa" tunnuskappale), koomikko Sami Hedberg (Jazz&StandUp), primaballerina Minna Tervamäki (It sax! - teos balleriinalle ja saksofonistille) sekä näyttelijä Minttu Mustakallio (Tuokio klubi -kiertue).


title: Timo Lassy

text: Solistina Lassylle on sävelletty kaksi orkesteriteosta; Kerkko Koskinen: "American miniature horse" (ke. 2017 - Lahti Sinfonietta kapellimestarina Dima Slobodeniouk) sekä Valtteri Laurell Pöyhönen: "Yön rakastaja" (ke. 2014 - Umo Jazz Orchestra)


title: Timo Lassy

text: Timo Lassy on säveltänyt ja tuottanut musikkia myös elokuviin ja dokumentteihin mm. Postilokero 347 - Pikku Kakkosen tarina (2017), Ei kiitos (2014), Muumit Rivieralla (2014) sekä Tavarataivas (2013).


title: Timo Lassy

text: Timo Lassy & Ricky-Tick Big Band Brass esiintyi ensimmäistä kertaa Savoy Teatterissa 3.3.2018 loppuunmyydyssä konsertissa. Kokoonpanon muodostaa Lassyn vakiintunut kvintetti jota vahvistaa kapellimestari Valtteri Laurell Pöyhösen johdolla Ricky-Tick Big Bandin 8-henkinen vaskisektio. Ohjelmisto koostuu Lassyn vanhoista kappaleista sekä varta vasten tälle kokoonpanolle sävelletyistä kappaleista, jotka on myös julkaistu Moves -levyllä. Sovitukset on tehnyt Valtteri Laurell Pöyhönen.


title: Timo Lassy

text: Lassy on osatuottanut (co-produced) amerikkalaisen laulajan Joyce Elaine Yuille'n soolodebyyttialbumin Welcome To My World (Schema 2015) . Joyce Elaine Yuille on myös esiintynyt Timo Lassy Bandin solostina Suomessa ja Italiassa.


title: Timo Lassy

text: Timo Lassy & Teppo Mäkynen Duo julkaisi ensimmäisen singlen Calling James/Yanki (We Jazz 2017) ja musiikkivideon.


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Skeema on ortodoksisissa luostareissa noudatettu kilvoittelutapa.


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Ortodoksinen skeema jakautuu kahtia; ns. pieneen skeemaan kuuluvat vihityt munkit ja nunnat. Heillä on kullakin omat velvollisuutensa ja heillä on oikeus kantaa rukousnauhaa ja mantiaa.


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Suuri skeema on luostarilaisuuden korkein aste. Slaavilaisessa perinteessä (jota Suomessa noudatetaan) siihen vihkiydytään yleensä kohtalaisen korkeassa iässä, koska vihkiytyneet on yleensä vapautettu varsinaisesta työnteosta. He keskittyvät enimmältään syvälliseen rukoiluun ja joskus harvoin tieteelliseen tutkimustyöhön. Silloin on yleensä kyseessä syvälliseen hengellisyyteen liittyvä työ. Monissa luostareissa heitä käytettiin rippi-isän tehtävissä, esimerkiksi Valamon luostarin rippi-isänä toimi vuosina 1927–1947 isä skeemapappismunkki Jefrem.


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Suureen skeemaan vihkiytyneitä kutsutaan skeemamunkeiksi tai -nunniksi. Heille on annettu tässä vihkimisessä uusi nimi.


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Heidän omana tunnuksenaan ovat slaavilaisessa perinteessä ns. pääkallovaatteet eli musta luostariasun päällä kannettava, maahan asti ulottuva stoola, paramantia, johon on kirjailtu koko sen mittainen Golgatan risti, keihäs ja ruoko eli Kristuksen piinavälineet. Lisäksi asuun kuuluu kasvot osittain peittävä huppupäähine johon on myös kirjottu samat kuviot. Molempiin asusteisiin on lisäksi kirjottu slaavinkielellä reunoja kiertävä toistuva lause:


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Huppupäähinettä pidettiin tosin vain liturgiapalveluksissa ja juhlapäivinä, arkisin skeemamunkit ja -nunnat pitivät valkoisella Golgata-ristillä varustettua skufiaa eli kalottia. Paramantia kuului asuun aina – joskin arkiasussa se saattoi olla yksinkertaisempi: esimerkiksi vanhan Valamon kuuluisa erakko Nikolai ja isä skeemaigumeni Johannes käyttivät paramantiaa jossa oli vain valkoisesta nauhasta tehty Golgatan risti eikä muita kuvioita. Isä Johanneksesta on olemassa yksi mustavalkoinen kuva huppupäähineessä mutta sen alkuperästä ja julkaisuoikeudesta ei ole varmuutta.


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Skeemapappismunkit kantoivat papinristiään paramantian päällä neljällä ristikkäin asetetulla punoksella kiinnitettynä; heillä papinristi oli yleensä raskaampi kuin muilla. ; joillakin heistä, kuten pitkäaikaisella luostarin rippi-isä isä Jefremillä, saattoi olla lisäksi koruristi tämän päällä. Isä Jefremillä oli koruristejä useitakin; hän oli jo ennen suureen skeemaan vihkimistä saanut niitä useitakin keisarillisilta rippilapsiltaan.


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Munkkidiakoneista vain yksi, isä Herman, joka kuoli ennen sotaa, ehdittiin vihkiä suureen skeemaan; hän sairasti vakavaa kroonista sairautta, joka kuitenkin eteni niin hitaasti, että hän saattoi olla luostarissa loppuun asti, ja siksi hänelle annettiin tällainen arvo, että hän sai rauhan rukoilla anteeksiantoa. Ja koska vanhan Valamon skeemamunkit asuivat sairaalasiiven yhteydessä, oli vihkimiselle maallisempikin syy. Isä arkkipiispa Paavali, joka Valamon aikanaan toimitti pappismunkiksi vihkimisensä jälkeen hyvin mielellään palveluksia juuri sairaalan kirkossa, kertoi kerran eräässä keskustelussa, että juuri isä skeemamunkkidiakoni Herman oli hyvin taidokas ja harras toimittavan pappismunkin apulainen, joskin heidän yhteiset toimituskertansa jäivät muutamaan kertaan


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Eräs tunnetuimpia skeemamunkkeja oli Valamon vanhus, isä skeemaigumeni Johannes, jonka kirjeet rippilapsilleen puhuttelevat edelleen tämän päivän lukijoitaan.


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Myös vanhan Laatokan Valamon viimeinen rippi-isä, Smolenskin skiitassa asunut skeemapappismunkki isä Jefrem ehti tulla hyvin tunnetuksi ja rakastetuksi, joskin hänen olonsa uudessa kodissa Heinävedellä ei ehtinyt tulla pitkäksikään; hän kuoli jo vuonna 1947.


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Pitkän aikaa Suomen viimeinen suuren skeeman luostarilainen oli Lintulan luostarin skeemanunna, äiti Serafima, joka kuoli 5. kesäkuuta 1986; Joensuun piispa Arseni vihki 15. maaliskuuta 2018 ensi kerran suomenkielisellä toimituksella suureen skeemaan äiti Taisian (Maija Holopainen)joka sai uuden nimen äiti Melania; hän on 84-vuotias ja vihittiin vanhempana kuin yhteensä neljä edeltäjäänsä.


title: Skeema (ortodoksiset luostarit)

text: Kreikassa ja Venäjällä skeema ymmärretään eri tavoin. Nykyisin Kreikassa monessa luostarissa vihitään viitankantajat suoraan suureen skeemaan, koska jako suureen ja pieneen skeeman on myöhäissyntyinen. Kreikan skeemanunnat/ munkit ovat siis aivan samalla tavalla mukana luostarin elämässä ja kuuliaisuustehtävissä kuin ennenkin, kun taas slaavilaisessa tai ainakin venäläisessä traditiossa on kyse vetäytymisestä yksinäiseen elämään joko omaan keljaan tai erakkomajaan. Heillä ei liioin ole ”pääkallovaatteita”, vain itse skeemakuvio on suurempi kuin pienen skeeman munkeilla tai nunnilla (siellä missä heitä vielä vihitään).


title: William Daniels

text: William Daniels (s. 31. maaliskuuta 1927 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.


title: William Daniels

text: William Daniels on erittäin menestyksekäs teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijänä, ja hän on saanut kaksi Emmy-palkintoa ja kuusi ehdokkuutta. Hän on näytellyt elokuvissa, kuten "A Case of Rape", "Rehearsal for Murder", "Blind Ambition", "The Adams Chronicles" ja "Miehuuskoe". Lisäksi Daniels on näytellyt televisiosarjoissa "Captain Nice", "The Nancy Walker Show" ja "Freebee and the Bean". Tunnettuja rooleja ovat myös KITTin ääni ("Ritari Ässä") ja Mr. Feeny ("Isojen poikien leikit").


title: Cashin–Landrumin ufotapaus

text: Cashin–Landrumin ufotapaus on väitetty ufohavainto, joka tapahtui Yhdysvalloissa, Texasissa, 29. joulukuuta 1980. Tapahtumat saivat alkunsa, kun 51-vuotias Betty Cash, 57-vuotias Vickie Landrum ja Landrumin 7-vuotias pojanpoika ajoivat autolla kohti Daytonia. Keskellä Piney Woodsin metsäaluetta he näkivät valonhehkua kauempana edessä. Muutaman minuutin ajomatkan jälkeen he näkivät suurelta timantilta näyttäneen esineen leijumassa ilmassa edessään. Oudon aluksen alapuolella näkyi tulenlieskoja. Cash ja Landrum tunsivat, että kohteesta tuli voimakasta lämpösäteilyä, joka kuumensi autoa sisäpuolelta. Vickie Landrum pyysi autoa ajanutta Cashia pysähtymään pelätessään, että lämpösäteily polttaisi heidät, jos he ajaisivat vielä lähemmäksi esinettä. Pysähtymisen jälkeen naiset astuivat ulos autosta tarkastellakseen kohdetta tarkemmin. Pian kohde nousi ylemmäs ja alkoi liikkua poispäin havaitsijoista. Tällöin paikalle lensi ryhmä helikoptereita, jotka seurasivat poispäin lentävää esinettä.


title: Cashin–Landrumin ufotapaus

text: Tapauksen jälkeen havaitsijat sairastuivat ja heidän oireensa olivat samankaltaisia kuin säteilyvammoja saaneilla.


title: Accidentally on Purpose

text: Accidentally on Purpose on Deep Purplen laulajan Ian Gillanin ja basistin Roger Gloverin yhteinen albumi vuodelta 1988.


title: Shalamarin puutarha

text: Shalamarin puutarha eli Shalimarin puutarha on puisto Pakistanin Lahoressa. Sen rakennutti Shah Jahan vuonna 1641. Puisto on 658 metriä pitkä ja 258 metriä leveä. Siellä on 410 suihkulähdettä.


title: Shalamarin puutarha

text: Puisto on UNESCOn maailmanperintökohde yhdessä Lahoren linnoituksen kanssa.


title: Kuvotus

text: Kuvotus () on Marvel-kustantamon luoma superroisto, jonka ensiesiintyminen oli "Tales to Astonish" -lehden numerossa 90 (1967). Kuvotuksen loivat Stan Lee ja Gil Kane. Kuvotus taistelee useimmiten Hulkia vastaan.


title: Kuvotus

text: Suomessa Kuvotus esiintyi ensimmäisen kerran "Hulk Erikoisjulkaisu I" -lehdessä (1989).


title: Kuvotus

text: Vuonna 2009 Kuvotus oli listattu sijalle 54 IGN-sivuston laatimassa kautta aikain sata suurinta sarjakuvarikollista.


title: Kuvotus

text: Emil Blonsky oli KGB:n vakooja joka tiesi, että Bruce Banner oli muuttunut gammasäteilyn vaikutuksesta Hulkiksi, ja joka janosi itsekin samanlaisia voimia. Hän altisti itsensä samalle säteilylle ja muuttui sen vaikutuksesta Kuvotuksena tunnetuksi olennoksi.


title: Kuvotus

text: Toisin kuin Hulk, Kuvotus on säilyttänyt kykynsä rationaaliseen ajatteluun, mutta hän ei kykene muuttumaan takaisin alkuperäiseen muotoonsa. Blonsky syyttää hirviömäisestä olotilastaan Banneria ja on siksi käynyt arkkivihollisensa kimppuun yhä uudestaan. Vaikka Kuvotus on voimakkaampi, Hulk on aina voittanut tämän raivostuneessa tilassaan.


title: Kuvotus

text: Myöhemmin on käynyt ilmi, että Blonskyn muodonmuutos erotti hänet ex-vaimostaan Nadiasta, jota Blonsky edelleen rakasti. Kärsittyään lukuisia nöyryyttäviä tappioita Hulkille Kuvotus sai selville, että Bruce Banner on naimisissa kenraali Thaddeus Rossin tyttären, Betty Rossin kanssa.


title: Kuvotus

text: Nadian kuoltua Blonsky päätti, että Bannerin on kärsittävä sama eron tuska, joten hän myrkytti Bettyn omalla radioaktiivisella verellään ja sai Bannerin uskomaan, että tämän radioaktiivinen veri olisi ollut Bettyn sairauden syynä. Kuvotuksen osuus Bettyn kuolemassa selvisi Bannerille myöhemmin. Seuranneessa taistelussa Hulk pieksi Kuvotuksen, mutta antoi sen jälkeen tälle anteeksi. Lopulta Kuvotus tajusi eläneensä valheessa; hirviö olikin hän itse, ei Hulk.


title: Kuvotus

text: Kuukausia myöhemmin surun murtama kenraali Ross manipuloi Hulkin hyökkäämään Kuvotuksen kimppuun, ja seuranneessa taistelussa Hulk miltei tappoi Kuvotuksen. Sen jälkeen armeija vangitsi Kuvotuksen, ja rangaistuksena tyttärensä tappamisesta Ross pakotti tämän katsomaan videoita Nadiasta ja Blonskysta ennen tämän muodonmuutosta.


title: Kuvotus

text: Myöhemmin armeija usutti Kuvotuksen Hulkin kimppuun, mutta Kuvotuksen yritys provosoida Hulkia koitui lopulta hirviön omaksi tappioksi: Hulk hakkasi Kuvotuksen jälleen.


title: Kuvotus

text: "Planet Hulk" -jatkumossa Illuminati lähetti Hulkin Sakaarin taisteluplaneetalle, jolloin Kuvotus hyökkäsi Nevadaan, Renon kaupunkiin ja tuhosi asutusta silmittömästi. Hulktar pysäytti hirviön ja YPKVV:n agentit vangitsivat Kuvotuksen.


title: Kuvotus

text: Blonsky käytti huomattavasti suurempaa säteilymäärää kuin mille Banner oli altistunut, minkä seurauksena Kuvotus on Hulkia voimakkaampi. Kuvotus kykenee nostamaan yli sata tonnia, joka on Marvel-universumin ylin painoluokitus. On kuitenkin melko varmaa, että Kuvotus kykenee nostamaan jopa 200 tonnia. Toisin kuin Hulkilla, jonka voimat kasvavat erityisen rauhasen ansiosta emotionaalisten ärsykkeiden vaikutuksesta, Kuvotuksen voimat pysyvät samana. Ei tosin tiedetä, kykeneekö Kuvotus lisäämään voimiaan fyysisellä harjoittelulla.


title: Kuvotus

text: Gammasäteily vahvisti Blonskyn solurakennetta ja lisäsi tämän luu- ja kudosmassaa noin 350 kilolla. Valtaisten fyysisten voimiensa lisäksi Kuvotuksella on korkea kivunsietokyky, eivätkä voimakkaatkaan fyysiset iskut vahingoita häntä; esimerkiksi kenttätykistön laukauksista ei koidu sanottavaa vahinkoa olennolle. Kuvotuksen iho kestää lisäksi suuria lämpötilanvaihteluita (-115 C°:sta liki 2000 C°:een) ilman näkyviä vaurioita. Mikäli Kuvotus kuitenkin saa kudoksiinsa vaurioita, olento kykenee regeneroimaan itsensä kuntoon, tosin huomattavasti hitaammin kuin Hulk.


title: Kuvotus

text: Kuvotus kykenee pidättämään hengitystään hyvin pitkään — tarkkaa aikarajaa ei ole koskaan mitattu. Äärimmäinen kipu, kylmyys tai hapenpuute saattaa Kuvotuksen koomankaltaiseen tilaan, jossa olento voi elää joidenkin arvioiden mukaan ikuisesti.


title: Kuvotus

text: Kuvotuksen erittäin tehokas fysiologia tekee hänet immuuniksi kaikille Maapallolta tavatuille sairauksille.


title: Kuvotus

text: Kuvotus voi käyttää jalkalihaksiaan Hulkin tavoin hyppyihin, joilla kattaa pitkiäkin matkoja. Kuvotuksen tiedetään loikanneen yhdellä hypyllä yli 32 kilometriä.


title: Kuvotus

text: Toisin kuin Hulk, Kuvotus on säilyttänyt kykynsä rationaaliseen ajatteluun, mutta hän ei kykene muuttumaan takaisin alkuperäiseen muotoonsa.


title: Kuvotus

text: "Ultimate Marvel" -jatkumossa Kuvotus oli alkujaan Chang Lam -niminen, kiinalainen tiedemies, joka halusi tulla aasialaiseksi versioksi Hulkista. Ultimate-jatkumon Kuvotus oli noin 7,6 metriä pitkä, hännällinen, ja muistutti keltaista gorillan ja matelijan risteytystä. Ultimate-Kuvotus hyökkäsi Hulkia vastaan, jolloin Hulk mestasi sen.


title: Kuvotus

text: Dystopisessa "Epätäydellinen Tulevaisuus" -jatkumossa Kuvotus (jota kutsutaan yksinkertaisesti Emiliksi) ja hänen mutatoituneet kätyrinsä taistelevat Maestroa vastaan maapallon herruudesta.


title: Kuvotus

text: Kuvotus esiintyi "Hulk"-animaatiosarjassa vuonna 1996 tehdyllä, ensimmäisellä tuotantokaudella. Hahmon ääniosuudet dubbasi Richard Moll.


title: Kuvotus

text: Kuvotus esiintyy vuonna 2008 julkaistussa "The Incredible Hulk" -elokuvassa, jossa häntä esittää Tim Roth.


title: U-Street All Stars

text: U-Street All Stars on suomalainen jazzyhtye. Se on perustettu syksyllä 2000. Sana "U-Street" yhtyeen nimessä viittaa Helsingissä sijaitsevaan Uudenmaankatuun, jolla sen harjoittelutila sijaitsee. Vuonna 2001 yhtye voitti kansainvälisen jazzyhtyekilpailun Getxossa Espanjassa ja sijoittui toiseksi yhtyekilpailussa Jazz Hoeilaart -festivaaleilla Belgiassa. Yhtye on julkaissut albumit "Helsinki Sessions" (2002) ja "Bowling" (2004). Molemmat levyt on julkaistu EMI:n Blue Note -levymerkillä. Yhtyeen "Bowling"-albumin kappale ”Super Treat” toimii Ylen ajankohtaisohjelma Pressiklubin tunnusmusiikkina.


title: Westley Allan Dodd

text: Westley Allan Dodd (3. heinäkuuta 1961 – 5. tammikuuta 1993) oli yhdysvaltalainen seksuaalirikollinen ja kolminkertainen murhaaja. Hänen teloituksensa Washingtonissa 1993 oli ensimmäinen hirttämällä toimeenpantu tuomio Yhdysvalloissa sitten vuoden 1965.


title: Westley Allan Dodd

text: Dodd aloitti lasten seksuaalisen hyväksikäytön jo varhaisessa teini-iässä. Hänen tiedetään olleen seksuaalisessa kanssakäymisessä serkkujensa kanssa. Hänellä oli kaikkiaan kymmeniä uhreja, joista useimmat olivat hyvin nuoria, selvästi alle murrosikäisiä.