title: Sanasto (järjestö)

text: Lainauskorvaus on kirjastolainoista kirjailijoille ja kääntäjille maksettava tekijänoikeuskorvaus. Tekijälle kuuluva oikeus saada korvausta teostensa lainaamisesta kirjastoista perustuu Euroopan unionin vuokraus- ja lainausdirektiiviin. Lainauskorvauksesta säädetään tekijänoikeuslain 19 §:n 4 momentissa . Vuonna 2006 tekijänoikeuslakiin tehtiin muutos, joka antoi tekijälle ja hänen tekijänoikeuslain 41 §:n mukaiselle siirronsaajalleen oikeuden saada korvausta teosten lainaamisesta yleisistä kirjastoista. Ennen lainmuutosta Suomessa ei maksettu tekijöille lainkaan kirjastojen lainamääriin perustuvaa korvausta. Tanskassa lainauskorvauksia on maksettu vuodesta 1946, Ruotsissa vuodesta 1954.


title: Sanasto (järjestö)

text: Lainauskorvaukset maksetaan valtion budjetista. Vuonna 2010 lainauskorvausmääräraha oli 3,25 miljoonaa euroa. Viisivuotisen Kirja elää -kampanjan seurauksena lainauskorvausmääräraha päätettiin nostaa pohjoismaiselle tasolle. Vuonna 2017 lainauskorvausmääräraha oli 14,2 miljoonaa euroa.


title: Sanasto (järjestö)

text: Sanasto jakaa lainauskorvausta kirjailijoille ja kääntäjille, Kopiosto kirjallisuuden kuvittajille ja Teosto musiikin tekijöille. Tekijäkohtainen korvaus määräytyy lainauskertojen perusteella ja pienin maksettava korvaussumma on 10 euroa. Saadakseen korvausta tekijän on solmittava Sanaston asiakkuussopimus ja toimitettava tarpeelliset tiedot korvausten maksamiseksi.


title: Sanasto (järjestö)

text: Sanasto hallinnoi opetus- ja kulttuuriministeriön päätöksellä tekijänoikeuslain 25 f §:n 1 ja 3 momenttien mukaista sopimuslisenssiä. Lainkohdan nojalla on mahdollista myöntää lupia ja kerätä korvauksia tekijänoikeussuojan alaisten kirjallisten teosten käytöstä radiossa ja televisiossa. Aiemmin Sanaston jäsenjärjestöt ovat tilittäneet korvaukset teosten käytöstä radiossa ja televisiossa. Sopimuslisenssialueen hallinnointi siirtyi jäsenjärjestöiltä Sanastolle 1.5.2010 alkaen.


title: Sanasto (järjestö)

text: Tekijänoikeuslain 17 § mahdollistaa tekijänoikeudella suojattujen teosten saattamisen tietyn erityisryhmän käytettäväksi. Lainkohdan nojalla julkaistusta kirjallisesta teoksesta voidaan ääntä tallentamalla valmistaa kappaleita lukemisesteisten saataville.


title: Sanasto (järjestö)

text: Valtion erikoiskirjasto Celialla on käytössä omakirjalainajärjestelmä. Celian ja Sanaston välillä solmitun sopimuksen nojalla oikeudenomistajille maksetaan korvausta kirjallisten teosten käytöstä Celian omakirjalainajärjestelmässä. Celia on välittänyt teoksia asiakkailleen omakirjajärjestelmään perustuen vuodesta 2006.


title: Sanasto (järjestö)

text: Sanasto ja Celia ovat solmineet sopimuksen tekijänoikeuslain 17 §:n nojalla myytäväksi valmistetuista äänikirjoista suoritettavasta korvauksesta. Tämä pakkolisenssisäännös mahdollistaa kirjallisten teosten saattamisen näkövammaisten ja muiden lukemisesteisten käytettäväksi.


title: Sanasto (järjestö)

text: Lainkohtaan perustuen tekijän tulee saada korvaus teostensa myynnistä, mutta tekijä ei voi kieltää teostensa käyttöä pakkolisenssisäädöstilanteessa. Celia on myynyt äänitettyjä oppikirjoja vuodesta 2006.


title: Sanasto (järjestö)

text: Useimpiin kirjallisuuden käyttötilanteisiin tarvitaan tekijän lupa. Sanasto myöntää tekijöiden valtuutuksella lupia heidän teostensa käyttöön, laskuttaa korvaukset teosten käytöstä ja tilittää korvaukset edelleen niille tekijöille, joiden teoksia on käytetty.


title: Sanasto (järjestö)

text: Sanaston myöntämillä käyttöluvilla voi esimerkiksi esittää kirjallisuutta erilaisissa tilaisuuksissa, painaa tekstikatkelmia tapahtumamateriaaleihin ja postikortteihin tai uusiin julkaisuihin sekä käyttää kirjallisuutta radiossa ja televisiossa.


title: Sanasto (järjestö)

text: Suomi sai huomautuksen lainauskorvausjärjestelmän puuttumisesta Euroopan komissiolta vuonna 2004. Sen seurauksena eduskunta muutti tekijänoikeuslakia vuonna 2006 (yleiset kirjastot otettiin lainauskorvauksen piiriin), ja vuoden 2007 valtion budjettiin varattiin pieni määräraha lainauskorvausten maksamista varten. Sanasto perustettiin vuonna 2005 hallinnoimaan näitä korvauksia ja ajamaan kirjallisuuden tekijöiden tekijänoikeudellisia etuja. Ensimmäisen kerran lainauskorvauksia tilitettiin tekijöille Suomessa vuonna 2010 (lainauskorvaukset maksettiin takautuvasti vuodesta 2007 alkaen). Opetus- ja tutkimuskirjastojen lainoista on maksettu lainauskorvausta vuoden 2017 alusta.


title: Sanasto (järjestö)

text: Työnantajia edustava Viestinnän keskusliitto kritisoi vuonna 2006 Sanastoa siitä, että sen ajama "Sanasto-sopimus estää tekijöitä sopimasta vapaasti kustantajien kanssa oikeuksistaan, esimerkiksi uusista digitaalisista palveluista ja tuotteista" ja että uusi väliporras kustantajien ja tekijöiden välillä vain lisää kustannuksia.


title: Sanasto (järjestö)

text: Myös Euroopan komission Suomelle antamaan huomautukseen ja lainauskorvausjärjestelmän luomiseen kohdistui kritiikkiä. Kritisoijien mukaan itse direktiivi ei ollut muuttunut, vaan ainoastaan Euroopan komission tulkinta vuokraus- ja lainausdirektiivistä 92/100/ETY. Toinen EU-maa, Portugali, jota tulkintamuutos myös koski, piti tarpeettomana muuttaa omia käytäntöjään. Effi-aktivisti Kai Puolamäen mukaan Suomessa muutoksen ajoivat läpi muun muassa Suomen Kirjailijaliitto taustamotiivinaan perustaa Sanaston kaltainen uusi tekijänoikeusjärjestö kaappaamaan hallintaansa uusista tekijänoikeusmaksuista tuleva useiden miljoonien eurojen arvoinen rahavirta.


title: Sanasto (järjestö)

text: Sittemmin kustannusalan ja Sanaston suhde on normalisoitunut, ja Suomen kustannusyhdistys on mm. tukenut Sanaston vuosien 2011–2016 aikana lainauskorvausten korottamista ajanutta Kirja elää -kampanjaa.


title: Eduard Pütsep

text: Eduard Pütsep (21. lokakuuta 1898 Orava, Viro – 22. elokuuta 1960 Kuusamo, Suomi) oli virolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.


title: Eduard Pütsep

text: Pütsep oli Viron ensimmäinen painin olympiavoittaja. Antwerpenin 1920 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi. Pariisin 1924 olympialaisissa hän voitti kultaa kääpiösarjassa (alle 58-kiloiset). Sarjan muut mitalit menivät suomalaisille, Anselm Ahlforsille ja Väinö Ikoselle. Amsterdamin 1928 olympialaisissa Pütsep sijoittui kuudenneksi.


title: Eduard Pütsep

text: Maailmanmestaruuskilpailuissa Pütsep sijoittui neljänneksi 1921 ja sai hopeaa 1922. Euroopan mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa 1927.


title: Eduard Pütsep

text: Vuonna 1924 Pütsep toimi lavastajana ja esitti pääosan Viron ensimmäisessä komediaelokuvassa. Painiuransa jälkeen hän toimi valmentajana kotimaansa lisäksi Latviassa ja Suomessa.


title: Belton House

text: Belton House on englantilainen herraskartano Lincolnshiren Beltonissa lähellä Granthamia. Sitä ympäröivät maisemapuutarhat ja sarja puistokatuja, jotka johtavat suuressa metsäpuistossa sijaitseviin follyrakennuksiin. Beltonia on kuvailtu karoliinisen arkkitehtuurin hienoimpien piirteiden kokoelmaksi – ensimmäisen aidosti vernakulaarisen arkkitehtuurityylin, jonka Englanti tuotti Tudorien aikakauden jälkeen.Nicolson, 148. Sitä on myös kuvattu täydellisimmäksi esimerkiksi tyypillisestä englantilaisesta herraskartanosta. On jopa väitetty, että Beltonin pääjulkisivu toimi innoituksena nykyisille herraskartanoihin ohjaaville brittiläisille moottoritiekylteille (). Ainoastaan Brympton d’Evercyä on samaan tapaan ylistetty täydelliseksi englantilaiseksi herraskartanoksi.


title: Belton House

text: Kolmesataa vuotta Belton House toimi Brownlow’n ja Custin suvun asuinpaikkana. He olivat hankkineet alueen maat haltuunsa alkujaan 1500-luvun lopussa. Nuori Sir John Brownlow ja hänen vaimonsa rakennuttivat nykyisen kartanon vuosien 1685 ja 1688 välillä. Varakkuudestaan huolimatta he päättivät rakentaa vaatimattoman herraskartanon aikalaistyyliä edustavan suuren barokkipalatsin sijasta. Senaikainen karoliininen tyyli valittiin suunnittelun lähtökohdaksi. Uuteen taloon sovellettiin kuitenkin viimeisimpiä innovaatioita, kuten sash-ikkunoita päähuoneisiin ja sitäkin tärkeämpänä piirteenä täysin erillisiä tiloja henkilökuntaa varten. Kun Brownlow’t kohosivat aatelisarvossa baroneteista paroneiksi ja jaarleiksi ja palasivat sitten takaisin paroneiksi, tekivät seuranneet sukupolvet talon sisäosiin muutoksia, jotka heijastelivat heidän muuttunutta yhteiskunnallista asemaansa ja makuaan. Talon perustyyli säilyi kuitenkin olennaisesti samana.


title: Belton House

text: Ensimmäisen maailmansodan aikana brittiarmeijan Machine Gun Corps -konepistoolijoukkio piti herraskartanon puistoa tukikohtanaan. Maailmansodan päätyttyä Brownlow’t kohtasivat monien pääritovereidensa tavoin ankaria talousvaikeuksia. Vuonna 1984 he luovuttivat talon ja suurimman osan irtaimistosta National Trustille. Nykyään talo on täysin avoin yleisölle, ja siellä vierailee vuosittain tuhansia turisteja. Vuonna 1988 se oli mukana BBC:n Helen Cresswellin lasten kummitustarinasta tekemässä tv-sovituksessa "Moondial" ja toimi myöhemmin ”Rosings Parkina” BBC:n "Ylpeyden ja ennakkoluulon" vuoden 1995 tv-versiossa.


title: Belton House

text: Brownlow’n perhe, lakimiesten dynastia, alkoi kerätä maata Beltonin seudulta arviolta vuodesta 1598 lähtien. Vuonna 1609 he hankkivat itse Beltonin maanomistusoikeuden Pakenhamin perheeltä, joka myi lopulta herraskartanon Sir John Brownlow I:lle 1617. Vanha talo sijaitsi lähellä kirkkoa nykyisen talon puutarhan alueella ja pysyi lähes asumattomana, sillä perhe käytti mieluummin muita omistamiaan rakennuksia. John Brownlow oli avioitunut perijättären kanssa mutta oli lapseton; hänellä oli vain kaksi verisukulaista, myös John Brownlow -niminen veljenpojan poika sekä veljentyttären tyttö, Alice Sherard. Serkukset menivät naimisiin 1676. Kolme vuotta myöhemmin pari peri isosedältään Brownlow’n tilukset sekä 9 000 punnan vuotuiset tulot ja 20 000 puntaa käteisvaroja. He ostivat välittömästi townhousen hiljattain muodikkaaksi tulleelta Bloomsburyn Southampton Squarelta ja päättivät rakentaa uuden herraskartanon Beltoniin.


title: Belton House

text: Uuden talon rakennustyöt alkoivat 1685. Alkuperäissuunnittelusta vastanneen arkkitehdin ajatellaan olleen William Winde, vaikka talo on luettu myös Sir Christopher Wrenin nimiin. Toisaalta joidenkin mukaan rakennuksen tyyli muistuttaa niin paljon Roger Prattin Lontoon Clarendon Housea, että se olisi voinut olla kenen tahansa lahjakkaan piirtäjän työtä. Nykyisin suosittu oletus, jonka mukaan Winde oli arkkitehti, perustuu tyylillisiin yhteneväisyyksiin valmiin Beltonin ja Winden suunnitteleman Coombe Abbeyn välillä. Lisätodisteena on vuodelta 1690 peräisin oleva kirje, jossa Winde suosittelee rapparia ja antaa neuvoja sisäosien viimeistelyä varten.


title: Belton House

text: Arkkitehdin henkilöllisyydestä riippumatta Belton jäljittelee tarkasti 1647 valmistuneen Clarendon Housen suunnittelua. Kyseinen suuri lontoolainen townhouse (purettu noin 1683) oli yksi aikakautensa ihailluimpia rakennuksia ”elegantin symmetriansa ja varman ja järkevän suunnittelunsa” ansiosta. Sir John Summerson on kuvaillut Clarendon Housea ”aikansa vaikutusvaltaisimmaksi taloksi niiden keskuudessa, jotka pyrkivät suurellisuuteen” ja Beltonia ”hienoimmaksi säilyneeksi esimerkiksi luokassaan.” Tiedetään, että John ja Alice Brownlow kokosivat hanketta varten aikansa parhaista käsityöläisistä koostuneen työryhmän. Ryhmän johtajana toimi mestarimuurari William Stanton, joka valvoi hanketta. Hänen kakkosmiehensä John Thompson oli tehnyt töitä Sir Christopher Wrenin kanssa useissa jälkimmäisen suunnittelemissa Lontoon kirkoissa, kun taas pääpuuseppä John Sturges oli työskennellyt Chatsworthissa William Talmanin johdolla. Takorautatyöläinen John Warren toimi Stantonin alaisena Buckinghamshiren Denham Placessa, ja Beltonin hienot takorautaportit saattavat olla hänen työtään. Beltonin rakentajat olivat niin päteviä, että Winde ei välttämättä tehnyt juuri muuta kuin tarjosi alkuperäiset suunnitelmat sekä piirrokset ja jätti niiden tulkinnan paikalla olleille työläisille. Tämän teorian yhtenä todisteena on viereisen tallirivin poikkeava ilmiasu. Maalaismaisemman ja suhteissaan vähemmän mestarillisen tallirivin tiedetään olleen kokonaan Stantonin työtä.


title: Belton House

text: 1600-luvun lopussa Englannissa tapahtui suunnittelun saralla merkittävää kehitystä. Commonwealth-hallinnon ankarien vuosien loputtua alkoi suuri kukoistus ja kehitys sekä arkkitehtuurin että taiteiden saralla vuonna 1660 tapahtuneen monarkian palauttamisen jälkeen. Rojalistipakolaiset ja Grand Tourilta palanneet varakkaat nuoret miehet tulivat takaisin kotiin mukanaan uusia ideoita, jotka olivat usein yliampuvia klassisten teemojen muunnelmia. Englannille tämä oli barokkiaikakauden alkusarastusta. Roger Prattin, John Webbin ja Sir Christopher Wrenin kaltaisten arkkitehtien uusi aalto ei ainoastaan rakentanut uusia avaria rakennuksia renessanssin innoittamilla tyyleillä vaan muokkasi myös jo olemassa olleita vanhoja taloja. Yksi vanhojen talojen käyttöä hyvin edustava tapaus on Berkshiren Coleshill House, jossa Pratt muutti ylimääräiseksi jääneen keskiaikaisen juhlasalin keisarillisilla portailla varustetuksi klassisvaikutteiseksi sisäänkäyntihalliksi. Syynä juhlasalin tarpeettomuuteen oli se, että työnantajat halusivat nyt asua erillään palvelusväestään eivätkä enää syöneet yhdessä heidän kanssaan juhlasalissa. He pyrkivät myös poistamaan talon pääosista ruoanlaitosta aiheutuneet tuoksut ja muut henkilökunnasta kertovat vihjeet. Työnantajat ryhtyivät asumaan laadukkaissa, ilmavissa huoneissa pohjakerroksen yläpuolella omassa yksityisyydessään. Palvelijat puolestaan pysyttelivät erityisesti heille varatuissa kerroksissa, usein pohja- ja ylimmissä ullakkokerroksissa – paitsi silloin, kun heitä tarvittiin. Tällä aikakaudella Britanniassa tapahtui merkittäviä yhteiskunnallisia muutoksia, ja koulutetulla väestöllä oli tapana ylpeillä tyylikkyydellä ja oppineisuudella. Vaikka Belton ei ole barokkityyliä, ilmentää se kaikkia uusien muotivirtausten tyypillisiä piirteitä.


title: Belton House

text: Belton suunniteltiin hillittyyn, miltei palladiolaiseen arkkitehtuurityyliin, joka oli ollut suosittua juuri ennen koristeellisen barokkityylin nousua Englannissa. Tämä arkkitehtuuri otti yleensä ankaran symmetrisen muodon usein suorakulmaisine taloineen ja päätykolmioineen pääsivujen yläpuolella. Tämä melkeinpä jäykkä konsepti toimi vaikutteena lukuisten talojen suunnittelulle, Belton mukaan lukien. Myöhemmin ”karoliinisena” tunnettu tyyli (tulee ”Caroluksesta”, joka oli hallitsevan monarkin, Kaarle II:n, latinankielinen nimi), oli suosittu pikkuaristokraattien ja herrasväen keskuudessa sekä heidän kaupunki- että maalaisasumuksissaan vielä kauan Kaarle II:n kuoleman jälkeen.


title: Belton House

text: Belton on rakennettu paikallisesta ancasterkivestä sekä Kettonista tuodusta kevyemmästä ashlarista, jota käytettiin kulmauksiin. H-kirjaimen muotoista pohjapiirustusta käyttävästä suunnittelusta oli tullut suosittua elisabetiaanisen ajan myöhäisvaiheessa. 1500-luvun loppuvaiheessa kotiarkkitehtuuri oli kuitenkin kehittynyt pidemmälle aiempien H-kaavion mukaan tehtyjen talojen ”yhden huoneen levyisistä” ulottuvuuksistaan, mitä edusti esimerkiksi Montacute House. Uudet pohjapiirustukset sijoittivat huoneet seinä seinää vasten, mikä teki taloista kahden huoneen levyisiä. Tätä suunnittelutapaa alettiin kutsua ”tuplapinoksi” (). Se mahdollisti paremman valaistuksen ja lämmityksen huoneissa sekä sen, että pääsy huoneisiin oli helpompaa ja ne olivat paremmassa yhteydessä toisiinsa. Tämä toteutui myös Beltonissa. Kaikkein tärkeimpänä etuna oli suurempi yksityisyys. Rakentamisen näkökulmasta tuplahuoneleveys mahdollisti talon paremman tiiviyden ja sen sijoittamisen yhden, helpommin rakennettavissa olevan katon alle, mikä vähensi valmistuskuluja. Talojen ilmiasusta tuli näin kiinteämpi, kun niissä oli useampi kuin vain yksi tai kaksi julkisivua.


title: Belton House

text: Talon ulko-osat sekä kiinteistön muut ulkorakennukset toimivat innoituksen lähteenä Edith Whartonin talon, Massachusettsin Lenoxissa sijaitsevan The Mountin, suunnittelulle.


title: Belton House

text: Beltonin huoneiden pohjakaavio oli vanhanaikainen sen ajan suurtalolle. Monarkian palauttamisen jälkeen ja eurooppalaisten ajatusten virratessa maahan suurissa taloissa tuli suosioon mannermainen muoti, johon kuului olohuoneesta, pukuhuoneesta ja makuuhuoneesta koostunut, arvovieraille tarkoitettu huonekokonaisuus, joka oli yhteydessä keskussalonkiin tai -halliin. Nämä huoneet oli varattu vakituisesti korkea-arvoisten vierailijoiden, kuten hallitsijoiden, käyttöön. Vaikka Beltonissa salonki on keskiosassa, sitä eivät sivua etäisyyssuunnassa loistokkuudeltaan vähenevät vierashuoneet. Syynä epätavalliseen pohjapiirrokseen saattoi olla se, että vaikka Brownlow’t olivatkin hyvin varakkaita, he olivat aatelisarvoltaan ainoastaan baronetteja, ja heidän omaisuutensa oli hädin tuskin sata vuotta vanhaa. Näin ollen heitä ei pidetty aristokraatteina vaan gentrynä. Näin ollen vierashuonekokonaisuuden rakentaminen olisi ennakoimisen sijasta ilmentänyt vain toiveita kuninkaallisen vieraan saamisesta. Muodikkaan ja muodollisen vierashuonekokonaisuuden tai Brownlow’ien yhteiskunnallisten ansioiden puute ei kuitenkaan estänyt Vilhelm III:n vierailua juuri valmistuneeseen taloon vuonna 1695. Kuningas majoittui ”parhaaseen vuodekamariin”, suureen vaatevaraston viereiseen huoneeseen, joka sijaitsi salongin yläpuolella ja johon toisen kerroksen suuri ruokailuhuone johti suoraan.


title: Belton House

text: Beltonin suunnittelutapa noudatti vanhaa tyyliä, jossa vastaanottohuoneet ja makuuhuoneet hajautettiin kahteen pääkerrokseen. Käytetty pohjapiirustus edusti Roger Prattin teoriaa, jonka mukaan vieraiden ja perheen huoneiden tuli olla selkeästi erillään. Tämän ajattelutavan seurauksena perhe asutti länsisiiven ensimmäisen ja toisen kerroksen huoneita, suuri portaikko nousi talon itäpuolelle ja parhaat vierasmakuuhuoneet sijaitsivat itäsiivessä. Portaikosta tehtiin suuri ja vaikuttava, ja siitä tuli osa vieraan reittiä ensimmäisen kerroksen hallista ja salongista toisen kerroksen pääruokasaliin ja makuuhuoneeseen. Beltonia selkeämmin tätä vanhaa ideaa edustaa elisabetiaaninen Hardwick Hall naapurikreivikunta Derbyshiressa.


title: Belton House

text: Pääaula, vastaanotto ja perheen makuuhuoneet sijoitettiin ensimmäiseen kerrokseen matalan puolikellarin yläpuolelle, joka sisälsi palveluhuoneet. Kartanon pohjois- ja eteläsivulla sijainneeseen kahteen tärkeimpään sisäänkäyntiin päästiin ulkopuolisia portaita pitkin. Kyseessä olivat alun perin yksittäiset leveät portaat pohjoispuolella ja tuplaportaat etelässä. Sittemmin ne on korvattu oikealla näkyvän kaavion havainnollistamilla yksinkertaisemmilla muotoiluilla.


title: Belton House

text: Toisessa kerroksessa on vastaava ikkunapinta-ala ja yhtä arvokkaat ikkunat kuin ensimmäisessä kerroksessa. Kummassakin kerroksessa käytettiin sash-ikkunoita, jotka olivat tuolloin tuoreita keksintöjä. Puolikellarissa ja ullakkokerroksessa tyydyttiin vanhanaikaisempiin pysty- ja vaakajakokappalekarmein varustettuihin ikkunoihin, mikä osoitti näiden kerrosten asukkaiden alempaa asemaa. Ulkopuolelta käsin oli selvästi havaittavissa, että talon kaksi pääkerrosta oli tarkoitettu ainoastaan vieras- ja perhekäyttöön, kun taas henkilökunta ja palvelualueet oli rajattu puolikellariin ja ullakkokerroksiin. Ajatus pitää kotiasiat ja henkilökunta poissa näkyvistä silloin, kun heitä ei tarvittu, oli suhteellisen uusi, ja ensimmäisen kerran sitä oli käyttänyt Pratt suunnitellessaan Berkshire Coleshill Housea. Senaikainen yhteiskunnallinen kommentoija Roger North ylisti takaportaita, joita Beltonissa on kaksi (kaavion kohdat C ja P), yhtenä aikansa merkittävimmistä keksinnöistä.Jackson-Stops, s.60.


title: Belton House

text: Belton Housen päähuone on tilava Marble Hall (J) eteläisen puolen keskiosassa. Kyseinen halli toimii alkupisteenä suurelle joukolle huoneita ja on yhteydessä pohjoispuolen entiseen suureen saliin eli salonkiin. Marble Hallin kyljessä on entinen pieni salonki (G, nykyisin gobeliinihuone) sekä suuri porrashalli (L), kun taas salongin (H) kyljessä on kaksi olohuonetta (F, K). Vaikka Marble Hall ja salonki olivat pienen vastaanottohuonerivistön keskellä, niiden ei ollut tarkoitus muodostaa vierashuonekokonaisuuden ydintä barokkityyliin. Yksi tärkeimmistä huoneista, suuri ruokasali (nykyisin kirjasto) oli itse asiassa täysin erillinen ja sijaitsi seuraavassa kerroksessa täsmälleen Marble Hallin yläpuolella. Makuuhuoneet on järjestetty yksittäisiksi huonerykelmiksi kahden siiven (E, R jne.) kumpaankin kerrokseen, ja siivet reunustavat joskus talon keskustaksi kutsuttua osaa. Marble Hallin yhdelle sivulle asetettu pääportaikko on yksi Beltonin harvoista epäsymmetrisesti asemoiduista piirteistä. Portaikolla on tukeva rappauskäsitelty sisäkatto, joka sisältää lontoolaisen rappari Edward Goudgen tekemän Brownlow’n tunnuksen. Vuonna 1690 William Winde arvioi, että Goudgea ”pidettiin Englannin parhaana mestarina omalla alallaan”.


title: Belton House

text: Kartanossa olivat niin ruumiilliset kuin henkiset tarpeet symmetrisessä tasapainossa: keittiö (A) ja kappeli (M) olivat molemmat suuria kaksikerroksisia halleja, jotka kohosivat puolikellarista ensimmäiseen kerrokseen. Suuren ja korkean tilan tarjoamisen lisäksi tällainen rakenne mahdollisti sen, että palvelijat saattoivat suorittaa hartaushetkiä kappelissa poistumatta palveluskerroksesta. Heidän työnantajansa puolestaan palvoivat yksityisgalleriassaan (N), jossa oli takka ja näkymä ensimmäisen kerroksen kappeliin.


title: Belton House

text: Yksi talon karoliinisimpia piirteitä ovat kaide ja yläkaton kupoli, jonka toi englantilaiseen arkkitehtuuriin Roger Pratt monien muiden elementtien ohella. Beltonin kupoli ei valaise korkeaa ja kuperaa hallia, kuten Euroopassa yleensä, vaan peittää portaikkoa, jonka kautta pääsee pääkaton huipulla olevalle suurelle näköalapaikalle, jota maankamarasta katsottuna piilottaa tavanomaisemman ja näkyvämmän katto-osan huipulla sijaitseva kaide. Tästä paikasta Beltonin omistajat saattoivat ihailla talostaan erkanevien puistokatujen ja maisemapuutarhojen täydellistä symmetriaa. Arkkitehti James Wyatt poisti talosta tämän piirteen nykyaikaistaessaan sitä 1700-luvulla. Kolmas jaarli Brownlow palautti sen alkuperäisessä muodossaan 1870-luvulla.


title: Belton House

text: Joitakin Beltonin monista huoneista on muutettu viimeisen 300 vuoden aikana sekä käyttötarkoituksen että muotoilun suhteen. Yksi päähuoneista, "Marble Hall" (J), ensimmäinen suurista vastaanottohuoneista, toimii eteläisenä sisäänkäyntiaulana. Beltonin rakentamisen aikaan juhlasali ei ollut enää syömiseen tarkoitettu paikka vaan palveli talon sisäänkäyntinä. Saliin oli alun perin ripustettu 28 kuninkaiden, kuningattarien ja keisarien muotokuvaa Vilhelm Valloittajasta Vilhelm III:een, minkä tarkoituksena oli tuoda talolle dynastista arvokkuutta. Vähälukuisempia ja huomattavasti uudempia Brownlow’n perheen jäsenistä tehtyjä maalauksia pidettiin yläpuolisessa suuressa ruokasalissa. Marble Hall on saanut nimensä mustista ja valkoisista marmorilaatoista valmistetusta ruutulautakuvioisesta lattiastaan. Huone on täysin paneloitu lehmuspuulla, ja osa paneloinnista sisältää koristeita, jotka luetaan Grinling Gibbonsin nimiin. 1800-luvun varhaisvuosina tämän ja jotkin muut huoneet muotoili uudelleen Jeffry Wyatville, joka maalasi paneelit tammiselta näyttäviksi ja sisällytti panelointiin valeovia saadakseen jo paikoillaan olleet aidot ovet ilmiasultaan tasapainoisemmiksi.


title: Belton House

text: Toinen päävastaanottohuoneista, "salonki" (H), on suorassa yhteydessä Marble Halliin. Tämä suuri paneloitu huone on pohjoisten maisemapuutarhojen puistokatujen symmetria-akselilla. Alun perin suurena salina tunnettu huone on aina ollut talon päävastaanottohuone. Siinä on edelleen alkuperäinen marmorinen takka ja rapattu piirtokirvakatto, joka on viktoriaanisen aikakauden kopio alkuperäisestä, karoliinista tyyliä edustaneen rappari Edward Goudgen tekemästä sisäkatosta. Nykyisin huoneessa on suvun jäsenten muotokuvia sekä Sir John Brownlow II:n veljenpojan lordi Tyrconnelin (1721–1754) omistajakaudelta peräisin olevia huonekaluja. Huoneen keskipisteenä on suuri Aubusson-matto, joka valmistettiin 1839 ensimmäistä jaarli Brownlow’ta varten.


title: Belton House

text: Salongin vastakkaisilla puolilla sijaitsevat kaksi pienempää olohuonetta (F, K). Alun perin ne oli tarkoitettu yksityisiksi oleskeluhuoneiksi, joihin oli mahdollista vetäytyä Marble Hallin ja salongin julkisista toiminnoista. Yksi näistä oleskeluhuoneista muutettiin vierasmakuuhuoneeksi lordi Tyrconnelin hallintokaudella, jolloin tavoitteena oli luoda muodikkaampi barokkihuoneiden kokonaisuus. Ironisesti kuningattaren (Adelaide, Vilhelm IV:n leski) seuraavan kerran vieraillessa Beltonissa 1840 vierasmakuuhuone siirrettiin takaisin alkuperäiseen paikkaansa salongin yläpuoliseen kamariin, joka nyt tunnettiin Kuningattaren huoneena (Queen’s Room).


title: Belton House

text: Ensimmäisen kerroksen viimeinen suuri vastaanottohuone on "Hondecoeter Room" (A), joka on saanut nimensä kolmesta valtavasta uuskaroliiniseen verhoiluun sovitetusta Melchior de Hondecoeterin (1636–1695) öljyvärimaalauksesta, jotka sisältävät näkymiä pihamaan linnuista. Verhoilun toi huoneeseen kolmas jaarli Brownlow 1876. Tämä kartanon pääruokasaliksi kalustettu huone muodostettiin 1808 aikaisemman kaksikerroksisen keittiön yläosasta.


title: Belton House

text:
Beltonin porrashalli (L) marmorihallin itäpuolella on poikkeuksellisesti sijoitettu, sillä tuon aikakauden taloissa portaikko oli yleensä eteishallissa. Portaikko nousee kolmivaiheisesti marmorihallin yläpuolella sijaitsevan entisen suuren ruokasalin länsi-, pohjois- ja itäseinien ympäri. Portaikko toimi näin ollen tärkeänä kulkuyhteytenä talon kolmen päävastaanottohuoneen välillä.
"Suuri ruokasali", nykyään kirjasto, on kokenut merkittäviä muutoksia, ja siitä on poistettu kaikki jäljet karoliinisesta koristelusta. Ensin James Wyatt muunsi sen holvikattoiseksi olohuoneeksi 1778, ja vuonna 1876 se muutettiin kirjastoksi. Huone sisältää noin 6 000 nidettä, erinomaisia esimerkkejä kirjojen keräilystä yli 350 vuoden ajalta. Kun lordi Tyrconnel kuoli 1754, hänen kirjastonsa luettelo yksilöi lähes 2 300 kirjaa. Lähes kaikki niistä löytyvät Beltonin kirjastosta nykyään (2007).


title: Belton House

text: Kirjastosta on pääsy "Queen’s Roomina" tunnettuun huoneeseen, joka oli aiemmin ”paras vuodekamari”. Tämä paneloitu huone koristeltiin uudelleen 1800-luvun alkupuolella kuningatar Adelaiden vierailua varten. Siinä on kookas katettu rokokootyylinen sänky, jossa kuningatar nukkui, ja sängyn päätyyn on kirjottu kuninkaallinen monogrammi ”AR” ("Adelaide Regina"). Muut toisen kerroksen huoneista ovat pääasiassa makuuhuoneita. Niihin kuuluvat "Kiinalainen huone" alkuperäisine 1700-luvun käsinmaalattuine kiinalaisine tapetteineen, keltainen makuuhuone sekä "Windsor-makuuhuone", joka sai nimensä Windsorin herttuan käytettyä sitä rakastajattarensa Wallis Simpsonin kanssa Beltoniin tekemillään vierailuilla 1930-luvulla. Peregrine Cust, kuudes paroni Brownlow, tuli huomattavassa määrin osalliseksi kruunusta luopumiseen liittyneeseen kriisiin 1936. Beltonissa on nykyisin kyseiselle tapahtumalle omistettu pysyvä näyttely.


title: Belton House

text: Vuonna 1690 Sir John Brownlow sai luvan 1 000 eekkerin (4 km²) laajuisen alueen aitaamiseen puistoksi muuttamista varten. Hän sai myös luvan hirvien pitämiselle. On olemassa todisteita sen puolesta, että osa kyseisestä alueesta oli ollut puistona ainakin vuodesta 1580 lähtien. Alueelle rakennettiin katuja, mukaan lukien yhä olemassa oleva Itäinen puistokatu, joka suuntasi talosta itään. Brownlow myös kaivautti suuren lammen ja istutti 21 400 saarni-, 9 500 tammi- ja 614 hedelmäpuuta. William Winde on saattanut antaa neuvoja puutarhojen sommittelun suhteen. Lähempänä taloa oli sarja muita maisemapuutarhoja, jotka sisälsivät istutusten ja symmetristen kävelykatujen reunustamia lammikoita.


title: Belton House

text: Sir John Brownlow’ta seurasi Beltonin omistajana ensin hänen veljensä, joka salli Brownlow’n lesken Alicen jäävän talosta vastaavaksi henkilöksi. Alice vietti loppuelämänsä Beltonissa järjestellen edullisia avioliittoja viidelle tyttärelleen. Hänen kuollessaan 1721 talo siirtyi hänen aviomiehensä veljenpojalle ja vävylle Sir John Brownlow III:lle eli varakreivi Tyrconnellille. Tyrconnel, ei huomattavalla älykkyydellä varustettu diletantti, oli vastuussa monista puistosta ja puutarhasta edelleen löytyvistä arkkitehtuurisista piirteistä. Vuosien 1742 ja 1751 välillä hän rakensi sarjan follyjä, mukaan lukien uusgoottisen raunion, vesiputouksen ja Belmount Towerina tunnetun näköalapaviljongin. Rakentamisen valmistuttua tornin kummallakin sivulla oli pieni siipi.


title: Belton House

text: 1800-luvun kolmena viimeisenä vuosikymmenenä kolmas Brownlow’n jaarli käytti paljon aikaa ja rahaa Beltonin remontoimiseen, ja tämän seurauksena talo oli 1900-luvulle tultaessa hyvässä kunnossa. 1900-luvun aikana Belton perikuntineen kohtasi kuitenkin vakavia ongelmia. Yksi niistä oli tuloveron ja perintöveron keräämisen aloittaminen, minkä takia Brownlow’n perhe joutui huomattaviin taloudellisiin vaikeuksiin.


title: Belton House

text: Ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa kolmas Brownlow’n jaarli tarjosi monien muiden brittiläisten maanomistajien tapaan talonsa ja puistonsa hallitukselle sotapalvelukseen. Tarjous hyväksyttiin, ja puistossa tehtiin suurimmat ja rajuimmat muutokset sitten varakreivi Tyrconnelin follyrakennuksen aikojen. Vuonna 1915 Beltonin puiston eteläiseen osaan perustettiin kotivarasto sekä konepistoolijoukkojen harjoitusalue. Maa-alueen sijainti siellä, missä Witham-joki kulkee Lower Lincolnshiren kalkkikiven ja Upper Liasin mutakiven välillä, edesauttoi tarpeellisten ampumaharjoittelualueiden kehittämistä lähelle Great North Roadin ja Granthamin East Coast Main Linen rautatieaseman kautta kulkeneita hyviä viestintäyhteyksiä. Varasto suljettiin 1919, alue raivattiin ja maa palautettiin lordi Brownlow’lle 1920. Machine Gun Corpsin oleskelusta ei ole jäänyt puistoon juurikaan merkkejä, mutta aiheeseen liittyviä muistolaattoja ja kaiverruksia voi löytää Beltonin puiston eteläportilta muistoportille matkalla sieltä kaupungin keskustaan sekä Granthamin seurakuntakirkon pohjoiskäytävästä.


title: Belton House

text: Beltonia käytettiin jälleen sotaa palveleviin tarkoituksiin toisen maailmansodan aikana, jolloin puistosta tuli Royal Air Forcen hiljattain perustetun yksikön RAF Regimentin koti. Alun perin 1942 muodostettu rykmentti muutti pian Beltoniin, jossa se majoittui puistoon sijoitettuihin nissen huteihin.


title: Belton House

text: Ensimmäistä maailmansotaa seuranneet vuodet koettelivat suuresti monien merkittävien kartanoiden omistajia. Aiemmin halvasta, välttämättömästä ja runsasmääräisestä sisä- ja ulkoalueista vastanneesta työväestä oli nyt pula. Miljoonat miehet olivat jättäneet palvelustyöt liittyäkseen armeijaan, ja vain harva heistä palasi. Naispuoliset kotipalvelijat oli kutsuttu sotapalvelukseen tehtaisiin, ja he tajusivat nyt, että suurten herraskartanojen porttien ulkopuolella oli olemassa helpompi ja paremmin palkattu vaihtoehto. Monet kartanoiden omistajat yrittivät nyt käydä huvenneella omaisuudellaan ja henkilökunnallaan tappiollista sotaa rakennusten säilyttämiseksi itsellään.


title: Belton House

text: Belton House pysyi suhteellisen koskemattomana tällä aikakaudella ennen kaikkea Brownlow’n suvun huvenneiden varojen vuoksi. Kolmas jaarli Brownlow (1844–1921) ja hänen kreivittärensä asuivat vain muutaman kuukauden vuodesta Beltonissa, jonne he tulivat kettujahtia varten ja jakoivat lopun ajastaan Lontoossa ja Ashridgessa sijainneiden talojensa välillä. Näistä jälkimmäinen oli myös herraskartano, ja se sijaitsi Hertfordshiressä. Ashridge, valtava uusgoottinen rakennelma, oli tullut Brownlowien omistukseen Eggertonin suvun kautta 1800-luvulla. Se myytiin taidekokoelmineen ja varusteineen kolmannen jaarlin kuolemasta vuonna 1921 aiheutuneiden perintöverojen maksamista varten. Näin Belton jäi Brownlow’ien ainoaksi kodiksi maaseudulla. Lisää perintöveroja jouduttiin maksamaan 1927, kun kolmannen jaarlin seuraaja, hänen pikkuserkkunsa Adelbert Cust, viides paroni Brownlow, kuoli.


title: Belton House

text: Seuraavan ajanjakson kuluessa tuhansia arkkitehtonisesti arvokkaita herraskartanoita purettiin tai niiden kokonaisia siipiä hävitettiin maan tasalle. Vuonna 1955 purettiin keskimäärin yksi talo viiden päivän sisällä. Tässä suhteessa Belton oli onnekas säilyessään ylipäätään, sillä suvun ongelmien lisäksi talon tila heikkeni siihen pisteeseen saakka, että kuudes paroni palkkasi 1961 arkkitehti Francis Johnsonin valvomaan mittavaa kolme vuotta kestänyttä entisöintiohjelmaa. Katon korjaamisen ohella suuri osa paneloinnista otettiin irti ja kunnostettiin. Myös uusia kattolistoja asennettiin. Lisäksi tehtiin yrityksiä supistaa vakavia kuivalahon esiintymiä. Kuudennen paronin kuollessa 1978 siitä seuranneet perintöverot yhdistettyinä kohonneisiin ylläpitokuluihin saivat aikaan sen, että Beltonin pitäminen Brownlow’n suvun hallussa kävi mahdottomaksi.


title: Belton House

text: Seitsemäs paroni yritti säilyttää talon tiluksineen avaamalla sen yleisölle. Hän toteuttikin onnistuneesti seikkailuleikkikentän läheiseen metsikköön perheiden houkuttelemiseksi taloon turistimatkoille. Talousongelmat olivat kuitenkin liian vaikeita. Niinpä tammikuussa 1984 paroni siirsi talon omistajuuden National Trustille, vastaavien kiinteistöjen hallinnoinnissa kokeneelle yleishyödylliselle järjestölle. National Trust hankki lisäksi kahdeksalla miljoonalla punnalla puistoalueesta 5,33 km²:n alueen sekä suuren osan talon sisältämistä tavaroista. Kaupan mahdollisti National Heritage Memorial Fundilta saatu apuraha.


title: Belton House

text: National Trust valmisti pian opaskirjan vuoden 1984 matkailukautta varten, ja talo avattiin yleisölle. Tärkeimpänä asialistalla oli ravintolan perustaminen, joka ei ainoastaan kohentaisi kartanon taloustilannetta vaan myös rohkaisisi ihmisiä viettämään enemmän aikaa Beltonissa ja matkustamaan pidempiä matkoja siellä vierailemista varten. Vaikka talo, sen sisältö ja ulkorakennukset olivat tyydyttävässä kunnossa lahjoituksen aikaan, on niistä tullut sen jälkeen osa jatkuvaa suojelu- ja entisöintiohjelmaa. Samaan aikaan National Trust on kehitellyt uusia vetonumeroita, kuten Brownlow’n suvulle vuodesta 1698 lähtien kertyneitä hopeaesineitä esittelevän näyttelyn. Lisätuloja on saatu myös käyttämällä kiinteistöä kuvauspaikkana ja vuokraamalla Marble Hallia sekä gobeliinihuonetta siviilihäitä varten.


title: Belton House

text: Ennen siirtymistään National Trustin haltuun Belton House oli aina rakentajansa suvun omistuksessa, vaikkakin usein välillisen periytymisen kautta, sillä kolme sukupolvea ei kyennyt tuottamaan poikaa ja perillistä. Tämän takia omistajuus siirtyi sivusuunnassa ja joskus taaksepäinkin naispuolisen sukulinjan kautta.


title: Belton House

text: Beltonin omistajat on haudattu lähellä taloa sijaitsevan Beltonin seurakuntakirkon alueelle. Heidän hautansa ovat yksi Englannin täydellisimmistä perhemuistomerkkien sarjoista – yhtäjaksoisia sukupolvesta toiseen lähes 350 vuoden ajalta. Varhaisin sinne haudattu Brownlow on perheen omaisuuden perustaja, lakimies Richard Brownlow (1555–1638), ja yksi viimeisimmistä 6. paroni Brownlow (1899–1978).


title: Belton House

text: Belton Housen omistajat:


title: Hesione

text: Hesione oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan prinsessa, kuningas Laomedonin tytär ja Priamoksen sisar. Hänestä tuli Salamiin kuninkaan Telamonin toinen vaimo. Hänellä ei kuitenkaan ollut asemaa laillisena puolisona avioliitossa; hänen poikaansa tästä suhteesta nimitetään aviottomaksi lapseksi.


title: Hesione

text: Ennen Troijan sotaa Poseidon ja Apollon, jotka olivat uhmanneet Zeusta, lähetettiin rangaistukseksi palvelemaan kuningas Laomedonia. Vuoden kuluttua töiden valmistuttua Laomedon ei kuitenkaan maksanut näiden ansaitsemaa palkkaa, jolloin Poseidon lähetti rangaistukseksi petoksesta merihirviön piinaamaan Troijaa.


title: Hesione

text: Laomedon päätti oraakkelin neuvosta uhrata tyttärensä Hesionen Poseidonille toivoen siten lepyttävänsä tämän. Herakles saapui kuitenkin paikalle ja tarjoutui pelastamaan Hesionen, jos Laomedon antaisi palkkioksi jumalaista syntyperää olevat tammat. Saatuaan lupauksen tästä Herakles surmasi pedon ja siten pelasti Hesionen. Laomedon rikkoi kuitenkin tämänkin lupauksensa, ja Herakles joutui palaamaan takaisin tyhjin käsin uhaten kuitenkin Troijaa sodalla. Diodoros Sisilialaisen mukaan Herakles olisi kuitenkin saanut tammat muiden runsaiden lahjojen kera, mutta jättänyt nämä Laomedonin huostaan odottamaan, että hän saisi haettua ne myöhemmin. Samaten Hesione olisi valinnut lähtevänsä mieluummin Herakleen mukaan pelätessään, että paikalle ilmestyisi uudelleen merihirviö, ja kaupunkilaiset jälleen vaatisivat hänen uhraamistaan.


title: Hesione

text: Herakles palasikin myöhemmin – yhdessä Oikleen ja Telamonin kanssa – ja alkoi piirittää Troijaa, tappoi Laomedonin ja tämän pojat Priamosta lukuun ottamatta. Hesionen Herakles antoi palkintona Telamonille. Telamon vei Hesionen mukanaan, ja tämä synnytti hänelle pojan, Teukroksen, joka myöhemmin liikkui yhdessä velipuolensa Aiasin kanssa.


title: Hesione

text: Priamoksen kohtalosta tässä yhteydessä on olemassa kaksi erilaista versiota. Ensimmäisen mukaan Herakles lupasi annettuaan Hesionen Telamonille tämän saada valita kenet tahansa muista vangeista mukaansa. Kun Hesione valitsi Podarkeen (Priamos), Herkules sanoi tämän täytyvän ensin tulla orjaksi, josta voidaan maksaa lunnaat. Niin Hesione osti veljensä kultaisella huivillaan. Tästä alkaen Podarkesta alettiin kutsua Priamokseksi (, ”ostaa”). Toisen lähteen mukaan Priamos ei olisikaan ollut Troijassa koko hyökkäyksen aikana, vaan sotaretkellä Fryygiassa, jonne hänen isänsä oli hänet lähettänyt johtamaan armeijaa. Palattuaan ja todettuaan asioiden tolan hän lähetti Antenorin Kreikkaan vaatimaan Hesionen vapauttamista, mutta tämä vaatimus torjuttiin useaan kertaan ja Antenor ajettiin pois. Tapahtuma toimi motiivina Priamokselle hyväksyä myöhemmin Helenan sieppaus.


title: Voldemar Väli

text: Voldemar Väli (10. tammikuuta 1903 Kuressaare – 13. lokakuuta 1997 Tukholma, Ruotsi) oli virolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.


title: Voldemar Väli

text: Väli voitti kreikkalais-roomalaisen painin höyhensarjan kultaa Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Pronssia hän otti Berliinin 1936 olympialaisten kevyessä sarjassa.


title: Voldemar Väli

text: Euroopan mestaruuskilpailuissa Väli voitti kultaa 1926 ja 1927 sekä hopeaa 1930 ja 1931. Viron mestaruuden hän voitti 19 kertaa vuosina 1922–1942.


title: Voldemar Väli

text: Vuonna 1944 Väli muutti Ruotsiin, jossa hän 94-vuotiaana kuoli vuonna 1997.


title: László Tisza

text: László Tisza (7. heinäkuuta 1907 – 15. huhtikuuta 2009) oli unkarilainen fyysikko, jonka erikoisaloja olivat kvanttimekaniikka ja termodynamiikka. Hänen tunnetuimmat tutkimuksensa liittyvät heliumiin supranesteanä.


title: László Tisza

text: Tisza syntyi Budapestissa ja opiskeli Budapestin yliopiston lisäksi Göttingenissä ja Leipzigissä. Hän väitteli vuonna 1932, työskenteli Harkovassa ja Collège de Francessa, ja muutti Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan alla vuonna 1941.


title: László Tisza

text: Tisza opetti Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT) yli 30 vuoden ajan, myös jäätyään muodollisesti eläkkeelle vuonna 1973. Hänen kollegansa ja entiset opiskelijansa julkaisivat hänen 75-vuotisjuhlansa kunniaksi kokoelman "Physics as Natural Philosophy: Essays in Honor of László Tisza" vuonna 1982.


title: László Tisza

text: Tisza oli Yhdysvaltain taiteiden ja tieteiden akatemian jäsenenä vuodesta 1950.


title: Osvald Käpp

text: Osvald Käpp (17. helmikuuta 1905 Tallinna – 22. joulukuuta 1995 New York, Yhdysvallat) oli virolainen painija ja olympiavoittaja.


title: Osvald Käpp

text: Käpp edusti Viroa arvokisoissa sekä kreikkalais-roomalaisen tyylin painijana että vapaapainijana. Olympiakultamitalin hän saavutti Amsterdamin 1928 olympialaisten vapaapainin kevyessä sarjassa (alle 66-kiloiset). Los Angelesin 1932 olympialaisissa hän sijoittui kreikkalais-roomalaisessa painissa neljänneksi ja vapaapainissa kuudenneksi.


title: Osvald Käpp

text: Euroopan mestaruuskilpailuissa Käpp saavutti hopeaa 1926 ja pronssia 1927 – molemmat kreikkalais-roomalaisella tyylillä. Vuonna 1929 hän muutti Yhdysvaltoihin ja voitti Pohjois-Amerikan mestaruuden 1929, 1930 ja 1931.


title: Pasi Jaakkonen

text: Pasi Jaakkonen (s. 1967) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän työskentelee Ilta-Sanomien uutisosastolla ja on kirjoittanut runsaasti sotahistoriasta.


title: Pasi Jaakkonen

text: Vuosina 2006–2007 Jaakkonen kirjoitti Huhtiniemen joukkohautojen arvoituksesta Ilta-Sanomiin ja on julkaissut huhua käsittelevän kirjan. Hän toimitti talvisotaa sekä jatkosodan hyökkäysvaihetta käsittelevää päivittäissarjaa 2009-2010 sekä 2011, kun sodista tuli kuluneeksi 70 vuotta.


title: Pasi Jaakkonen

text: Vuonna 2005 Jaakkonen sai Ilta-Sanomien journalistipalkinnon. Palkintoperusteena olivat hänen artikkelinsa Aasian tsunamikatastrofista, Copterlinen helikopteriturmasta ja Suomesta karkotetuista georgialaisnaisista.


title: Vapaa Sana (kanadalainen sanomalehti)

text: Vapaa Sana oli vuodesta 1931 vuoteen 2012 ilmestynyt kanadansuomalainen sanomalehti. Lehden kotipaikkakunta oli Toronto Ontariossa. Vapaa Sana oli eräs vanhimmista sanomalehdistä, joita suomalaissiirtolaiset perustivat Pohjois-Amerikkaan.


title: Vapaa Sana (kanadalainen sanomalehti)

text: Vapaa Sana oli suomenkielinen. Vuodesta 2006 lehti julkaisi lähes viikoittaista englanninkielistä osiota, Finnish Canadian Reporter. Kuitenkin lehti pääkirjoituksessaan englanniksi 3. huhtikuuta 2012 ilmoitti keskittyvänsä suomen kieleen, joitakin kolumneja lukuun ottamatta. Lehteä julkaissut Vapaa Sana Press Ltd omisti myös Thunder Bayssä ilmestyneen Canadan Sanomat -lehden. Huhtikuussa 2012 yhtiö ilmoitti yhdistävänsä kaksi lehteään lähimmän vuoden aikana. Yhdistetyn lehden nimeksi tuli Kanadan Sanomat. Vapaan Sanan viimeinen numero ilmestyi 19. keäskuuta 2012. Torontolaisyhtiö oli ostanut Canadan Sanomat vuonna 2004.


title: Vapaa Sana (kanadalainen sanomalehti)

text: Sanomalehti Vapaa Sana perustettiin alkujaan työväenlehtenä. Sen historia liittyy sosialistisen Canadan Suomalaisen Järjestön (CSJ) (Finnish Organization of Canada) linjariitoihin 1930-luvulla. CSJ painosti Sudburyssä ilmestyvän Vapaus-lehden päätoimittajaa Aku Päiviöta sitoutumaan tiukemmin Kanadan kommunistisen puolueen linjauksiin. Vapaan Sanan perustivat Vapauden toimittajat, Reynold Pehkonen ja Bruno Tenhunen, joiden johdolla siitä muodostui kommunistisen puolueen opposition äänitorvi. Aluksi Vapaa Sana -lehteä julkaisi Sudburystä toimiva Co-operative Publishing Association of Canada ja vuonna 1933 lehti ryhtyi tukemaan NDP:tä edeltänyttä Co-operative Commonwealth Federation -puoluetta.


title: Vapaa Sana (kanadalainen sanomalehti)

text: Lehden suhtautuminen Suomeen säilyi kireänä, mutta lientyi hieman vuoden 1937 hallitusratkaisun jälkeen. Talvisodan aikana Vapaa Sana tuki Suomea. Jatkosodan aikana tilanne oli ongelmallinen, koska Kanada oli sodassa Suomea vastaan. Lehti meni niin pitkälle kuin uskalsi, olematta avoimesti liittoutuneita vastaan. Sotavuodet olivat levikillisesti Vapaalle Sanalle kulta-aikaa. Uutisia Suomesta saatiin lähinnä USA:n kautta. Vapaa Sana oli muuttanut Sudburystä Torontoon vuonna 1934. Julkaisija muutti muotoaan Vapaa Sana Press Ltd -yhtiöksi vuonna 1936.


title: Vapaa Sana (kanadalainen sanomalehti)

text: Toisen maailmansodan jälkeen Vapaa Sana muuttui paljolti konservatiivisia arvoja heijastavaksi lehdeksi. Kanadansuomalaista kentän poliittisessa jaossa Vapaa Sana oli oikeistolais-kirkollinen lehti. Suhde Kanadan Suomalaiseen Järjestöön (CSJ) pysyi kireänä 90-luvulle saakka. Kuvavaa on, että Vapaan Sanan kerran kuussa ilmestyvään koosteeseen "Kanadansuomalaiset seurat" Kanadan Suomalainen Järjestö tuli mukaan vasta keväällä 2006. 1960-luvulla Vapaan Sanan levikki ohitti Vapauden levikin, mutta 1970-luvulle siirryttäessä myös Vapaan Sanan levikki lähti laskuun. 1980-luvulla Vapauden paikan kovimpana kilpailijana otti Canadan Sanomia edeltänyt Canadan Uutiset -sanomalehti Thunder Bayssä.


title: Vapaa Sana (kanadalainen sanomalehti)

text: Vuonna 2005 Vapaa Sana osti kilpailijansa Canadan Sanomat. Lehti kuitenkin ilmestymistään entiseen tapaan uuden omistajan aikana, syksystä 2011 Canadan Sanomat muuttui joka toinen viikko ilmestyväksi. Huhtikuussa 2012 kustannusyhtiö ilmoitti kuitenkin yhdistävänsä lehdet. Viime vuosina Vapaata Sanaa on pyritty tekemään kaikille kanadansuomalaisille aatehistoriallisesta taustasta riippumatta. Vapaan Sanan pitkäaikaisimmat päätoimittajat olivat Reynold Pehkonen 1931-1966, Lauri Toiviainen 1967-1988 ja 1998-2003, Hannu Hyvärinen 1988-1996, Matti Temiseva 2003-2006 ja Juhani Niinistö 2006-2011.


title: Johannes Kotkas

text: Johannes Kotkas (3. helmikuuta 1915 Kodijärve – 8. toukokuuta 1998 Tallinna) oli virolainen, myös Neuvostoliittoa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.


title: Johannes Kotkas

text: Kotkas aloitti painiuransa 1934 ja voitti vuosina 1938 ja 1939 Euroopan mestaruuden edustaen Viroa. Toisen maailmansodan jälkeen hän jatkoi painiuraansa Neuvostoliiton edustajana ja voitti Euroopan mestaruuden 1947. Olympiakultaa hän voitti raskaassa sarjassa Helsingin 1952 olympialaisissa selätettyään kaikki neljä vastustajaansa, mihin hän käytti aikaa yhteensä 13 minuuttia ja 36 sekuntia. Maailmanmestaruuskilpailuissa 1953 Kotkas sai hopeaa, edellään Ruotsin Bertil Antonsson.


title: Johannes Kotkas

text: Moukarinheitossa Kotkas voitti Neuvostoliiton mestaruuden 1943 ja heitti samana vuonna Neuvostoliiton ennätyksen 53,88. Viron mestaruuden hän voitti 1950.


title: Kaitanokkakuovi

text: Kaitanokkakuovi ("Numenius tenuirostris") on äärimmäisen uhanalainen kahlaajalaji. Lajin nimesi Louis Jean Pierre Vieillot vuonna 1817.


title: Kaitanokkakuovi

text: Linnun pituus on 36–41 senttimetriä, siipien kärkiväli 80–92 senttimetriä ja paino noin 250–360 grammaa. Se vastaa kooltaan pikkukuovia, mutta muistuttaa ulkomuodoltaan enemmän isokuovia. Kaitanokkakuovin nokka on kapeampi ja hennompi kuin isokuovilla. Sukupuolet ovat keskenään samanväriset, naaras on koirasta hiukan suurempi.


title: Kaitanokkakuovi

text: Pesinee erittäin harvinaisena Siperian länsiosissa Ob-joen laaksossa ja yläjuoksulla Taran kaupungin tienoilla. Lajin kanta on äärimmäisen uhanalainen. 1990-luvulla kannan suuruudeksi arvioitiin 50–270 yksilöä ja havainnot olivat vähenemään päin. Taantumisen syyt ovat tuntemattomat, mutta metsästys lajin muuttoalueilla Itä- ja Keski-Euroopassa on ollut voimakasta. Myös soiden ja kosteikkojen kuivatukset peltomaiksi ovat vähentäneet lajille sopivia pesimäalueita.


title: Kaitanokkakuovi

text: Kaitanokkakuovi on muuttolintu, joka talvehtii Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä.


title: Kaitanokkakuovi

text: Pesimäaikana taigan suot. Talvehtimisalueilla laji viihtyy suola-altailla ja kosteikoilla, mielellään isokuovien seurassa.


title: Kaitanokkakuovi

text: Pesä on maassa ja munia on tavallisesti neljä.


title: Kaitanokkakuovi

text: Tonkii ravinnokseen pieniä selkärangattomia mudasta pitkällä käyrällä nokallaan.


title: Laskennan malli

text: Laskennan malli on tietokoneen tai ohjelmointikielen matemaattinen malli ja siten formaali perusta algoritmeille.


title: Laskennan malli

text: Tunnetuimmat laskennan mallit ovat kaksi historiallisesti ensimmäistä. Alan Turing julkaisi Turingin koneen, tietokoneen matemaattisen mallin, vuonna 1936. Samaan aikaan Alonzo Church kehitti lambda-kalkyylin, jota nykyään pidetään funktio-ohjelmointikielen matemaattisena mallina. Myöhemmin mallien huomattiin olevan ekvivalentit eli niille kirjoitetut ohjelmat voidaan kääntää toisikseen. Turingin kone ja sen kanssa ekvivalentit eli Turing-täydelliset mallit voivat laskea kaikki ne ongelmat, joita ylipäätään osataan laskea.


title: Laskennan malli

text: Myös Turingin konetta heikompia laskennan malleja käytetään. Äärellinen automaatti eli tilakone on yksinkertaisen tilasta toiseen siirtyvän koneen malli. Sillä on ekvivalenssisuhde säännöllisten kielten kanssa. Malliin ei sisälly muistia, joten sitä voidaan käyttää hyväksi silloin, kun muisti on rajallinen.


title: Eva Zeisel

text: Eva Zeisel (alk. "Éva Amália" o.s. "Striker"; 13. marraskuuta 1906 Budapest, Unkari – 30. joulukuuta 2011 New York, Yhdysvallat) oli unkarilaissyntyinen teollinen suunnittelija. Hänet tunnetaan varsinkin työstään keramiikan parissa.


title: Eva Zeisel

text: Zeiselin alkuperäinen haave oli ura taidemaalarina. Hän menestyi kuitenkin sittemmin omalla alallaan hyvin, ja hänen työtään on ollut julkisesti näytteillä muun muassa British Museumissa.


title: Eva Zeisel

text: Zeisel oli korkeasti koulutettua unkarinjuutalaista sukua. Hänen äitinsä oli historioitsija ja ensimmäinen Budapestin yliopistosta filosofian tohtoriksi väitellyt nainen. Samoin veljet sosiologi, taloustieteilijä Karl Polanyi ja fysikaalinen kemisti, tieteen historioitsija Michael Polanyi ovat tunnettuja omilla aloillaan.


title: Eva Zeisel

text: Eva Zeisel opiskeli taidemaalariksi mutta sai käytännön työn kautta koulutuksen keraamikoksi ja työskenteli saksalaisille tehtaille. 1932 hän siirtyi viideksi vuodeksi Neuvostoliittoon. Hänet pidätettiin 1937 ja vangittiin lähes puoleksitoista vuodeksi syytettynä osallistumisesta salajuoneen Stalinin murhaamiseksi. Syksyllä 1937 hänet karkotettiin Itävaltaan, jonka Saksa pian miehitti. Siellä hän tapasi jälleen tulevan puolisonsa Hans Zeiselin. Hän pakeni maasta viimeisellä mahdollisella junalla. Hän siirtyi ensin Englantiin ja sieltä 1938 Yhdysvaltoihin, jossa hän jatkoi menestyksekkäästi keraamikonuraansa. Hän piti 1970–1980-luvulla parinkymmenen vuoden tauon, ja sen jälkeen hänen uransa koki uuden nousun.


title: Eva Zeisel

text: Arthur Koestler käytti Zeiselin vankilakokemuksia aiheena teoksessaan "Pimeää keskellä päivää" (1940, suom. 1958).


title: Loivaa voimaa

text: Loivaa voimaa on suomalaisen laulajan Harri Marstion 9. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001.


title: Chris Mason

text: Christopher "Chris" Mason (s. 20. huhtikuuta 1976 Red Deer, Alberta, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Mason on voittanut urallaan maailmanmestaruuden.


title: Chris Mason

text: Mason pelasi juniorivuotensa WHL-seura Prince George Cougarsissa. Kohtalaisen menestyksen ansiosta New Jersey Devils varasi hänet sijalla 122 vuonna 1995. Devils myi oikeutensa Masonista Mighty Ducks of Anaheimille, jonka farmijoukkueessa Mason pelasi. Anaheimista Mason kaupattiin Nashvilleen, jossa sai tyytyä kolmosmaalivahdin rooliin Mike Dunhamin ja Tomáš Vokounin jälkeen. Kaudella Mason pelasi NHL-debyyttinsä, muttei pelannut yhtäkään kokonaista ottelua. Suurimman osan ajasta hän vietti AHL-seura Milwaukee Admiralsissa, ja vasta kaudella hän pelasi ensimmäisen kokonaisen NHL-ottelun.


title: Chris Mason

text: Sopimuksen päätyttyä Mason siirtyi Florida Panthersin lyhyellä sopimuksella, muttei saanut yhtään peliaikaa. Vapaana agenttina hän siirtyi takaisin Nashvilleen, jossa hänestä tuli kakkosmaalivahti Dunhamin lähdettyä joukkueesta. aikana Mason pelasi Vålerenga Ishockeyissa GET-liigassa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. NHL jatkui jälleen ja Masonille alkoi tulla vähän enemmän peliaikaa. Vokounin sairastuttua lantion laskimontukkotulehdukseen, tuli Masonista ykkösmaalivahti. Masonin suoritusten ansiosta toipunut Vokoun myytiin pois, ja Mason jäi joukkueen ykkösmaalivahdiksi.


title: Chris Mason

text: Masonista tuli lokakuussa 2001 AHL:ssä kuudes maalivahti, joka on tehnyt maalin. Huhtikuussa 2006 hänestä tuli NHL:n yhdeksäs maalin tehnyt maalivahti. Maali tosin merkattiin hänelle Geoff Sandersonin tehdessä oman maalin.


title: Chris Mason

text: Kauden Mason aloitti vielä Nashvillen ykkösmaalivahtina, mutta tulokas Dan Ellis pelasi loistavasti kakkosvahtina ja lopulta syrjäytti Masonin. Kauden päätteeksi Nashville myi tarpeettomaksi jääneen Masonin St. Louis Bluesiin vaihdossa NHL:n varaustilaisuuden neljännen kierroksen vuoroon.


title: Chris Mason

text: St. Louisissa Mason ja Manny Legacé jakoivat alkuun kaudella torjuntavastuun. Legacén torjuminen kuitenkin ontui, ja Masonista tuli joukkueen selvä ykkösmaalivahti. St. Louisissa Mason pelasi kaksi kautta. Kesällä 2010 hän teki kahden vuoden sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Mason pelasi Thrashersissa ja joukkueen korvanneessa Winnipeg Jetsissä kaksi kautta, minkä jälkeen hän pelasi kauden 2012–2013 Nashville Predatorsissa.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Vapaus oli Ontarion Sudburyssä vuosina 1917–1974 ilmestynyt kanadansuomalainen sanomalehti. Se toimi aluksi sosialistien ja 1920-luvun alusta kommunistisen Canadan Suomalaisen Järjestön äänenkannattajana.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Canadan Suomalainen Sosialistijärjestö menetti sanomalehtensä, kun "Työkansa" teki konkurssin vuonna 1915. Kanadansuomalaiset sosialistit siirtyivät tilaamaan yhdysvaltalaisia työväenlehtiä "Työmiestä", "Raivaajaa" ja "Toveria", jotka järjestö tunnusti äänenkannattajikseen. Kanadan viranomaiset kielsivät niiden levittämisen yksi toisensa jälkeen vuosina 1916–1917, jolloin sosialistijärjestö päätti perustaa oman sanomalehden. Uusi lehti "Vapaus" alkoi ilmestyä kahdesti viikossa nelisivuisena marraskuussa 1917. "Työkansasta" poiketen "Vapaus" oli sosialistijärjestön suoraan omistama ja valvoma.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Ensimmäisen maailmansodan myötä voimaan tulleen sensuurin alainen lehti pyrki olemaan linjaltaan hyvin varovainen. Se ilmoitti noudattavansa suomalaisen sosialistijärjestön emopuolueen Social Democratic Party of Canadan ohjelmaa, edistävänsä Kanadan työväenliikkeen asiaa ja seuraavansa mahdollisuuksien mukaan maailman tapahtumia ja eri maiden työväenjärjestöjen toimintaa. Samalla se irtisanoutui suomalaisesta nationalismista. Lehti raportoi Venäjän vallankumouksesta, Suomen tapahtumista, Kanadan sisäpolitiikasta, maailmansodan etenemisestä sekä välitti paikallisia uutisia ja julkaisi lukijoiden kirjeitä.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Syyskuussa 1918 Kanadan viranomaiset kielsivät kaikki suomenkieliset ja joukon muita ”vihollismaiden kielillä” ilmestyneitä julkaisuja. Radikaalin sosialismin leviämisen pysäyttämiseksi asetetut kiellot keskeyttivät myös suomalaisen sosialistijärjestön toiminnan, kunnes vuoden lopussa se onnistui rekisteröitymään uudelleen epäpoliittiseksi Suomalaiseksi Järjestöksi (Finnish Organization). "Vapaus" pääsi jälleen ilmestymään huhtikuussa 1919. Sensuurin alainen lehti joutui edelleen toimimaan varovaisesti, vaikka sen taustayhteisö siirtyi vähitellen tukemaan kommunisteja ja radikaalia One Big Union -ammattiliittoa.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Maahanmuuttajien poliittista toimintaa koskeneet rajoitukset purettiin vuoden 1919 lopussa, minkä jälkeen Suomalainen Järjestö ryhtyi etsimään suuntaansa ammattillisen ja poliittisen työväenliikkeen ristipaineessa. Vuodesta 1920 lähtien "Vapaus" kannatti One Big Unionia, mutta riitautui sitten yhdysvaltalaisen "Industrialistin" edustamien syndikalistien kanssa ja siirtyi vuonna 1922 vanhan nimensä takaisin ottaneen Canadan Suomalaisen Sosialistijärjestön mukana kannattamaan kommunistista Worker’s Party of Canada -puoluetta. Vuonna 1923 lehdestä tuli uuden kanadansuomalaisen kulttuuri- ja valistusjärjestön virallinen äänenkannattaja. Tämä Canadan Suomalainen Järjestö oli jäsenistöltään lähes sama kuin Communist Party of Canada -nimen ottaneen kommunistipuolueen suomalainen osasto, ja lokakuussa 1924 osaston toimeenpaneva komitea nimesi lehden Kanadan kommunistisen puolueen viralliseksi äänenkannattajaksi. Sen tehtävänä oli noudattaa puolueen pää-äänenkannattajan "The Workerin" toimituspolitiikkaa ja Kominternin linjauksia, kertoa Neuvostoliiton asioista kommunistisen tulkinnan mukaisesti sekä tarjota tilaa sosialismin teoriaa käsitteleville artikkeleille, Kanadan kommunistisen puolueen julkilausumille ja ”arvokkaille ja luokkahengen mukaisille” kaunokirjallisille teoksille. Puolueen suomalaisen osaston toimeenpaneva komitea, joka myöhemmin sai nimen suomalainen agitpropkomitea, varasi itselleen oikeuden erottaa lehden toimittajat, jos he eivät näitä sääntöjä noudattaneet. "Vapaus" siirtyi näin puolueen välittömään valvontaan, vaikka viime kädessä sen asioista päätti Canadan Suomalaisen Järjestön edustajakokous. Puolue myös käytti määräysvaltaansa, kun se vuoden 1924 lopussa erotti lehden päätoimittajan Onni Saaren. 1920-luvun puolivälissä tapahtuneen puolueen uudelleenjärjestelyn eli ”bolševisoinnin” jälkeen "Vapaus" noudatti saamiaan ohjeita uskollisesti.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Vuoden 1929 syksyllä "Vapaus" joutui mukaan kommunistipuolueen ja Canadan Suomalaisen Järjestön välisiin ristiriitoihin, jotka lähtivät liikkeelle lehden päätoimittajan Arvo Vaaran tehtävänkuvaa koskeneista kiistoista. Viime kädessä kyse oli määräysvallasta puolueessa ja sen kansallisissa järjestöissä, jotka yritettiin saada Kominterniin nojautuvan uuden puoluejohdon tiukempaan kontrolliin. Yhdysvaltojen kommunistilehdet "Eteenpäin", "Työmies" ja "Toveri" asettuivat tukemaan Kanadan puoluejohtoa ja syyttivät "Vapauden" toimitusta luopuruudesta. Konfliktia soviteltiin Kominternin avulla, minkä jälkeen puoluejohto sai suomalaisen järjestön ja "Vapauden" takaisin otteeseensa. Järjestöstä erotettu tai eronnut oppositio järjestäytyi vuonna 1931 Canadan Suomalaiseksi Työväen ja Farmariliitoksi (Finnish Workers’ and Farmers’ Federation of Canada), jonka äänenkannattajaksi perustettiin uusi lehti "Vapaa Sana".


title: Vapaus (Sudbury)

text: Kommunistisen liikkeen sisäisten erimielisyyksien lisäksi "Vapaus" kärsi viranomaisten ja suuren yleisön vasemmistoradikalismia kohtaan tuntemasta epäluulosta ja ulkomaalaisia vastaan suuntautuneesta vainosta. Päätoimittaja Vaara tuomittiin vuonna 1929 sakkoihin ja kuuden kuukauden vankeuteen lehdessä julkaistusta kirjoituksesta, jonka tulkittiin herjaavan kuningas Yrjö V:ttä. Tapauksen johdosta Sudburyssa ja maan muilla paikkakunnilla vaadittiin kommunistien toiminnan lakkauttamista ja haitallisesti käyttäytyvien ulkomaalaisten karkottamista. Vuonna 1932 "Vapauden" työntekijöistä karkotettiin toimittajat Vaara ja Martin Parker (Pohjansalo) sekä Montrealin konttorin hoitaja Jussi Stahlberg. Poliisi tutki lehden toimintaa, teki etsinnän sen toimitiloihin ja takavarikoi joukon asiakirjoja. Viranomaisten toimet eivät kuitenkaan saaneet "Vapautta" vaikenemaan, vaan tekivät lehdestä ja sen taustajärjestöstä entistäkin radikaalimman.


title: Vapaus (Sudbury)

text: 1930-luvun puolivälissä Komintern ryhtyi toteuttamaan kansanrintamapolitiikkaa, jonka avulla pyrittiin löytämään liittolaisia muista oikeiston ja fasismin vastaisista voimista. Muuttunut linja heijastui myös "Vapauteen" ja sen sisältöön. Lehden radikalismia ja marxilaista retoriikkaa lievennettiin, ja se yritti saada lukijoikseen muitakin kuin kommunistisen liikkeen jäseniä. Lehden omistus siirrettiin Vapaus Publishing Company -nimiselle yritykselle, joka oli kuitenkin kokonaan Canadan Suomalaisen Järjestön hallussa. Merkittäviä tuloksia kansanrintamapolitiikka ei tuottanut, ja välit Canadan Suomalaiseen Työväen ja Farmariliittoon ja sen lehteen "Vapaaseen Sanaan" pysyivät katkerina.


title: Vapaus (Sudbury)

text: "Vapauden" toimitus oli muiden maahanmuuttajalehtien tapaan pieni. Alkuvaiheessa lehteä toimitti yksin "Työkansassa", "Raivaajassa" ja "Työmiehessä" työskennellyt Yrjö Mäkelä ja hänen jälkeensä keväästä 1918 lähtien Heikki Juntunen. "Vapauden" päästyä ilmestymään uudelleen keväällä 1919 toimittajaksi tuli Yhdysvalloista sotaväkeen ottoa paennut sosialistiaktivisti ja lehtimies Henry Puro, oikealta nimeltään John Wiita. Häntä seurasi vuonna 1923 Onni Saari, vuoden 1925 alusta A. B. Mäkelä ja toukokuusta 1925 Sulo G. Neil. Vuonna 1928 päätoimittajaksi nimitettiin Arvo Vaara. Häntä seurasi vuonna 1930 entinen "Savon Kansan" ja "Savon Työn" toimittaja ja kansanedustajaksikin valittu Bruno Tenhunen, joka pian siirtyi Reynhold Pehkosen kanssa "Vapaaseen Sanaan". Väliaikaisena päätoimittajana toimi Mäkelä, kunnes Vaara syksyllä 1930 nimitettiin muodollisesti jälleen tehtävään. Todellisen vastuun lehdestä kantoi vuoteen 1931 saakka Yrjö Nyman (Newman), alkuperäiseltä nimeltään Niilo Virtanen. Vuosina 1934–1939 päätoimittajana työskenteli A. T. Hill. Muita toimittajia olivat J. W. Ahlqvist, T. N. Carlson, J. V. Kannasto ja Hannes Sula.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Toimituksen kokonaisvahvuus nousi vuonna 1924 kahteen, vuonna 1927 neljään ja seuraavana vuonna viiteen. 1930-luvun alussa "Vapaus" työllisti yleensä seitsemän tai kahdeksan toimittajaa. Toimittajilta edellytettiin hyvää suomen ja englannin kielen taitoa ja päätoimittajilta myös työkokemusta amerikansuomalaisesta kommunistilehdistöstä. Uutishankinnassaan lehti käytti hyväkseen työväenliikkeen uutistoimistoja ja lukijoiden kirjeitä.


title: Vapaus (Sudbury)

text: "Vapauden" ilmestymistiheys kasvoi vuonna 1927 kahdesta viiteen päivään viikossa ja seuraavana vuonna siitä tuli kuusipäiväinen. Lehden levikki pysytteli 1920- ja 1930-lukujen ajan 3 000–4 000 tilaajan tasolla, mikä oli huomattavasti vähemmän kuin myös Kanadaan levinneillä yhdysvaltalaisilla kommunistilehdillä. Tärkeimpiä levikkialueita olivat Toronton alue, Sudbury, Port Arthur ja Brittiläinen Kolumbia. Lehden asiamiestyötä hoitivat suomalaisen järjestön paikallisosastot ja yksityiset jäsenet.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Levikkinsä pienuudesta huolimatta "Vapaus" oli 1920- ja 1930-luvuilla kohtalaisesti toimeen tullut liikeyritys. Vuonna 1920 se hankki oman kirjapainon Sudburyn Liberty Halliin ja vuonna 1929 rakensi oman toimitalon. Lehden tuloista reilu kolmasosa koostui tilauksista ja neljäsosa ilmoituksista. Loput tuloista saatiin kirjakaupasta, rahalähetysten käsittelystä, laivalippujen myynnistä ja muista sivutoiminnoista. 1930-luvun alun lamavuodet horjuttivat lehden taloutta, mutta vaikeuksista selvittiin kuluja karsimalla sekä voimakkailla tilaus- ja ilmoitushankintakampanjoilla. Konkurssiin menneeseen "Työkansaan" verrattuna "Vapauden" taloudenpito oli yleensäkin hyvin varovaista.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Sanomalehden lisäksi "Vapaus" julkaisi kirjallisuutta ja erilaisia tilapäisjulkaisuja kuten "Vapauden Soihtu", "Taistelun Viiri", "Työn Vappu" ja "Vapauden Viiri". Vuonna 1923 se teki sopimuksen yhdysvaltalaisten kommunistilehtien ja kirjallisuuden levittämisestä. Lehden sisarjulkaisuista tärkein oli vuonna 1935 perustettu kaunokirjallinen viikkolehti "Liekki", jonka sisällöstä yritettiin saada mahdollisimman monipuolinen ja laajaan lukijakuntaan vetoava. 1930-luvun amerikansuomalaisen lehdistön joukossa ainutlaatuisen viihdelehden levikki saavutti 2 500 tilaajan rajan vuoden 1937 lopussa.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Kanadan kommunistinen puolue ja suomalainen järjestö lakkautettiin vuonna 1940, mutta "Vapauden" ilmestymisen sallittiin jatkua. Taloudellisten vaikeuksien ja varsinkin ilmoitustulojen vähenemisen takia se joutui supistamaan ilmestymistään kolmipäiväiseksi ja 1960-luvulla yhteen kertaan viikossa. Lehden päätoimittajana toimi vuodesta 1940 lähtien William Eklund.


title: Vapaus (Sudbury)

text: Vuonna 1974 "Vapaus" yhdistettiin "Liekkiin" ja niiden tilalla alettiin julkaista "Viikkosanomat"-nimistä lehteä Torontossa. Myöhemmin lehti otti "Vapaus"-nimen takaisin. Vuoden 1990 jälkeen se korvattiin "Kaiku"-nimisellä Canadan Suomalaisen Järjestön kaksikielisellä aikakauslehdellä.


title: Helen Brockman

text: Helen Lewis Brockman (24. syyskuuta 1902 – 22. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen muotisuunnittelija.


title: Helen Brockman

text: Brockman syntyi Iowassa ja tuli parhaiten tunnetuksi teoksellaan "The Theory of Fashion Design" (1965). Hän vietti 100-vuotispäiväänsä syksyllä 2002.


title: Helen Brockman

text: Brockman alkoi menestyä verrattain myöhään, ja hän otti 65-vuotiaana vastaan paikan opettajana Kansas State Universityn "College of Human Ecologyssa". Hän kuoli 105-vuotiaana Manhattanissa, Kansasissa.


title: Markkinointi & Mainonta

text: Markkinointi & Mainonta eli M&M on Alma Talentin julkaisema markkinointiviestinnän ja median ammattilaisten lehti. Lehden päätoimittajana toimii Talouselämä-lehden päätoimittaja Emilia Kullas.


title: Markkinointi & Mainonta

text: M&M ilmestyy 22 kertaa vuodessa. Sen levikki on 9175 kpl (LT 2011) ja lukijamäärä 41 000 henkilöä (KMT 2005). Lehti perustettiin vuonna 1994 lakkautetun Mainosuutisten tilalle. Lehden perustajana, päätoimittajana ja kustantajana toimi Kim Weckström vuoteen 1997. Lehden syntyvaiheissa taustavaikuttajina toimivat muun muassa Jari Sarasvuo ja Marco Mäkinen. Lehti saavutti huomiota julkaisemalla ensimmäiset kaupalliset verkkosivustonsa www.marmai.fi vuoden 1994 lokakuussa. Lehti on myös tunnettu mainos- ja media-alan tapahtumien järjestämisestä.


title: Markkinointi & Mainonta

text: M&M-lehden synty ajoittui Suomen mediatoimialan rakennemuutoksen vilkkaimpaan kauteen.


title: NEET

text: NEET on lyhenne englannin kielen sanoista "Not in Employment, Education or Training". Kyseessä on hallinnollinen luokitus, jota käytettiin ensimmäisenä Britanniassa, mutta sen käyttö on levinnyt laajasti muihinkin maihin kuten Japaniin, Kiinaan ja Koreaan. Lyhenteellä kuvataan työelämän tai opiskelun ulkopuolella olevaa väestöryhmää.


title: NEET

text: Britanniassa määritelmä sisältää 16–18-vuotiaita syrjäytyneitä henkilöitä, jotka ovat ajautuneet työmarkkinoiden ulkopuolelle. Japanissa määritelmä kattaa 15–34-vuotiaat työttömät ja naimattomat henkilöt, jotka eivät hakeudu työn saantiin vaadittavaan koulutukseen. Määritelmään kuuluvat henkilöt eivät muodosta yhdenmukaista joukkoa, vaan heissä on niitä, jotka vielä kokeilevat eri uravaihtoehtoja, ja niitä, jotka ovat suuressa vaarassa syrjäytyä kokonaan.


title: NEET

text: Suomessa Helsingissä työstä tai koulutuspaikasta kieltäytyneiden nuorten määrä oli vuoden 2009 lopussa yli 3 000 henkeä. Näin ollen yhä useampi heistä elää pelkän alennetun toimeentulotuen varassa sillä he eivät saa työmarkkina- tai opintotukea. Tämä uhkaa jäädä heidän kohdallaan pysyväksi asiantilaksi.


title: Svetlana Tširkova

text: Svetlana Tširkova-Lozovaja (s. 5. marraskuuta 1945 Tšuvassia) on entinen virolainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän edusti kilpaurallaan Neuvostoliittoa ja hänen aseenaan oli floretti.


title: Svetlana Tširkova

text: Tširkova voitti florettimiekkailun joukkuekilpailussa olympiakultaa Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972. Jälkimmäisissä kisoissa hän miekkaili erinomaisesti, mutta finaaliin otettiin hänen tilalleen valkovenäläisen valmentajan, German Bokunin oma valmennettava Tatjana Samusenko. Venäjällä syntynyt mutta Virossa lapsesta saakka asunut Tširkova jäi palkintojenjaossa ilman kultamitalia, jollainen annettiin vain finaalissa otelleille.


title: Svetlana Tširkova

text: Maailmanmestaruuskilpailuissa Tširkova voitti joukkuekultaa 1970 ja 1971 sekä hopeaa 1969, jolloin hän saavutti myös pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa.


title: Svetlana Tširkova

text: Vuonna 1969 Tširkova valittiin Viron parhaaksi naisurheilijaksi.


title: Dorothy Height

text: Dorothy Irene Height (14. maaliskuuta 1912 – 20. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen afroamerikkalainen ihmisoikeusaktivisti. Hänet tunnettiin varsinkin hänen työstään afroamerikkalaisten naisten parempien olojen, hyvinvoinnin ja tasa-arvon puolestapuhujana.


title: Dorothy Height

text: Height syntyi Richmondissa, Virginiassa, ja muutti 4-vuotiaana Rankiniin, Pennsylvaniaan. High school -ikäisenä hän sai stipendin Barnard Collegeen, mutta hänen opiskelunsa evättiin sillä perusteella, että sinä opintovuonna sisään oli jo otettu kaksi afroamerikkalaista. Hän on valmistunut New Yorkin yliopistosta vuonna 1933.


title: Dorothy Height

text: Height kirjoitti muun muassa teoksen "Open Wide the Freedom Gates", ja hänen elämästään on tehty elokuva.


title: Dorothy Height

text: Heightille on myönnetty Presidential Medal of Freedom ja paikka National Women's Hall of Famessa. Hänet on lisäksi palkittu "National Association for the Advancement of Colored Peoplen" Spingarn Medalilla vuonna 1993, ja maaliskuussa 2004 presidentti George W. Bush myönsi hänelle Kongressin kultamitalin.


title: Lisa Sounio-Ahtisaari

text: Lisa Christa Maria Sounio-Ahtisaari (s. 1970 Helsinki) on suomalainen brändiasiantuntija, yrittäjä ja luennoitsija.


title: Lisa Sounio-Ahtisaari

text: Sounio on johtanut konsultti- ja viestintätoimistoa ja toiminut kolumnistina muun muassa Kauppalehti Onlinessa ja Yrittäjät-lehdessä sekä Deko- ja Muoto -designlehdissä. Hän oli mukana MTV3:n Leijonan kita -televisio-ohjelman pääomasijoittajaraadissa vuonna 2007. Vuonna 2010 Talentum julkaisi Sounion teoksen "Brändikäs".


title: Lisa Sounio-Ahtisaari

text: Ennen yrittäjäksi ryhtymistään Sounio toimi suomalaisten designyritysten myynti-, vienti-, markkinointi- ja tuotekehitystehtävissä. Ekonomiuransa alussa hän toimi myynti- ja vientipäällikkönä huonekalualalla. Vuonna 2005 Lisa Sounio piti Fiskarsin taiteilijakylässä pop-up-design-kauppaa nimeltä "Kukko".


title: Lisa Sounio-Ahtisaari

text: Vuonna 2007 Sounio perusti yhdessä kansainvälisen tiimin kanssa matkailuaiheisen verkkopalvelu Dopplr Oy:n, jonka Nokia osti vuonna 2009. Nokia lopetti palvelun neljä vuotta myöhemmin.


title: Lisa Sounio-Ahtisaari

text: Liiketaloustieteen tutkinnon lisäksi Sounio on opiskellut teollista muotoilua Taideteollisessa korkeakoulussa, tuotekehitystä Teknillisessä korkeakoulussa sekä viestintää ja kieliä Vaasan yliopistossa. Sounio on ollut vuodesta 2008 naimisissa Marko Ahtisaaren kanssa.


title: Lisa Sounio-Ahtisaari

text: Sounio-Ahtisaari oli kokoomuksen ehdokas eurovaaleissa 2014.


title: Jüri Tarmak

text: Jüri Tarmak (s. 21. heinäkuuta 1946 Tallinna) on virolainen, Neuvostoliittoa edustanut korkeushyppääjä ja olympiavoittaja.


title: Jüri Tarmak

text: Tarmak kuului Neuvostoliiton yleisurheilumaajoukkueeseen vuosina 1971–1974. Hän voitti korkeushypyn olympiakultaa Münchenissä 1972. EM-hallikisoissa hän sai hopeaa 1971 ja pronssia 1972. Hänen ennätyksensä oli vuonna 1972 hypätty 225 cm.


title: Jüri Tarmak

text: Nuoren Jüri Tarmakin valmentajaksi tuli vuonna 1963 Viktor Vaiksaar. Kaksi vuotta myöhemmin Tarmak voitti ensimmäisen Viron mestaruutensa ja ylitti kaksi metriä. Syksyllä 1965 hän muutti opiskelemaan Leningradin yliopistoon. Vuonna 1966 hän sai valmentajakseen Leonid Kuznetsovin, voitti Neuvostoliiton juniorimestaruuden ja nosti ennätyksensä 210:een. Seuraavana vuonna hän voitti kolmannen peräkkäisen Viron mestaruutensa ja ylitti 212 cm.


title: Jüri Tarmak

text: Vuonna 1968 Tarmakin valmentajiksi tulivat Pavel Goihman ja Jelizaveta Sossina, joiden opeilla Tarmak nousi lopullisesti Neuvostoliiton ja maailman huipulle. Vuoden 1968 paras saavutus oli Neuvostoliiton hallimestaruuskilpailujen pronssi tuloksella 209. Vuonna 1970 Tarmak saavutti Neuvostoliiton-mestaruuspronssia ulkoradoilla hypättyään saman tuloksen 214 kuin hänen edelleen tulosluettelossa sijoittuneet Sergei Budalov ja Valentin Gavrilov.


title: Jüri Tarmak

text: Vuonna 1971 Tarmak oli parhaimmillaan hallikilpailuissa. Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Sofiassa hän sai hopeaa samalla tuloksella 217 voittaja István Majorin kanssa. Ennätyksekseen Tarmak hyppäsi hallissa 221 mutta jäi ulkoradoilla 217:ään.


title: Jüri Tarmak

text: Ainoan Neuvostoliiton hallimestaruutensa Tarmak voitti vuonna 1972. Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Grenoblessa hän sai pronssia tuloksella 222. Halliennätyksensä 223 Tarmak hyppäsi maaliskuussa Tbilisissä. Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissa heinäkuussa Tarmak ylitti karsinnassa ennätyksensä 225 mutta jäi loppukilpailussa viidenneksi tuloksella 218. Hänet valittiin kuitenkin Münchenin olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa tuloksella 223.


title: Jüri Tarmak

text: Vuonna 1973 Tarmak sai Neuvostoliiton hallimestaruuskilpailuissa hopeaa, mutta hänen vuoden parhaaksi tuloksekseen jäi hallissa hypätty 220 cm. Ennätyksellään hän oli vuoden 1973 lopussa edelleen maailman kaikkien tilastossa viides. Vuonna 1974 Tarmak lopetti korkeushyppyuransa ja seuraavana vuonna opiskelunsa Leningradin yliopistossa. Viroon hän muutti takaisin vasta vuonna 1990, vuotta ennen maan uudelleenitsenäistymistä. Tarmak tosin halusi usein tuoda esille virolaisuuttaan, eikä esiintyä vain neuvostourheilijana – joiksi urheiluselostajat usein niputtivat kaikki Neuvostoliiton urheilijat heidän kansallisuudestaan riippumatta, ja niputtavat usein nykyisinkin.


title: Jüri Tarmak

text: Jüri Tarmakin isä Aadu Tarmak oli aikanaan Neuvostoliiton mestari kiekonheitossa.


title: Pekka Laaksonen

text: Pekka Jaakko Tapani Laaksonen (s. 12. huhtikuuta 1956 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli Valion toimitusjohtaja vuosina 2007–2014. Vuosina 1979–2007 hän työskenteli Enso-Gutzeitin, Enson ja lopulta Stora Enson palveluksessa. Stora Ensossa hän johti hienopaperidivisioonaa ja sitä ennen pakkauskartonkidivisioonaa.


title: Pekka Laaksonen

text: Laaksonen jäi eläkkeelle syksyllä 2014. Eläköitymiseen vaikutti markkinaoikeuden Valiolle langettama 70 miljoonan euron seuraamusmaksu. Kilpailu- ja kuluttajaviraston mukaan Valio myi maitoaan ”saalistushinnoittelulla” kilpailulain vastaisesti vuosina 2010–2012 ajaakseen Arlan markkinoilta.


title: Pekka Laaksonen

text: Koulutukseltaan Laaksonen on kauppatieteiden maisteri.


title: Spencer Locke

text: Spencer Locke (s. 20. syyskuuta 1991 Winter Park, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä.


title: Spencer Locke

text: Locke osoitti kiinnostuksensa taiteeseen jo nuorella iällä. Kahdeksanvuotiaana hän alkoi käydä draamatunneilla, joiden myötä hän pääsi esiintymään televisiomainoksissa Orlandossa. Muutama vuosi myöhemmin 11-vuotias Locke muutti Los Angelesiin luodakseen uraa näyttelijänä. Hän teki debyyttinsä televisiosarjassa "Ilman johtolankaa" sekä pienen roolin elokuvassa "Spanglish – käännöskukkasia". Vuonna 2005 Locke sai tunnettavuutta esiinnyttyään vierailevissa rooleissa Nickelodeonin ja Disney Channelin tv-sarjoissa "Ned’s Declassified" ja "Poika tulevaisuudesta".


title: Spencer Locke

text: Vuonna 2004 Locke lainasi äänensä "Monsteritalo"-animaatioelokuvaan. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2006 ja se pääsi vuoden 2007 Annie-gaalaan. Locke sai ääniroolistaan Annie-ehdokkuuden. Vuonna 2007 Lockella oli merkittävä rooli elokuvassa "" ja vuonna 2010 elokuvan jatko-osassa "". Locke on esiintynyt myös sivuosassa "Vampyyripäiväkirjat"-televisiosarjassa.


title: Nicholas Longworth

text: Nicholas Longworth (5. marraskuuta 1869 Cincinnati – 9. huhtikuuta 1931 Aiken) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja lakimies. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies 1925–1931. Hän oli naimisissa presidentti Theodore Roosevelt tyttären Alice Rooseveltin kanssa.


title: Nicholas Longworth

text: Longworth aloitti poliittisen uransa Ohion osavaltion edustajainhuoneessa 1899. Ohion senaattiin hänet valittiin 1901 ja kongressiin 1902. Hän hävisi uudelleenvalinnan vuonna 1912, mutta valittiin takaisin 1914.


title: Nicholas Longworth

text: Hänen mukaansa on nimetty edustajainhuoneen toimistorakennus Capitol Hill -kukkulalla Washington D.C.ssä.


title: Suojajohdin

text: Suojajohdin eli PE-johdin () on maadoitukseen käytetty johdin TN-S -järjestelmässä. Sen johdinväri on kelta-vihreä (raidallinen). Vanhemmissa asennuksissa on käytetty TN-C-järjestelmä, jossa nolla- ja suojajohdin olivat sama johdin ja maadoitus tapahtui ns. nollaamalla sähkölaitteen suojakosketin. Tähän asennustapaan liittyy kuitenkin turvallisuusongelmia, joten nykyään suoja- ja nollajohtimet ovat erilliset. Vanhoissa saneeratuissa taloissa esiintyy sekaisin molempia asennustapoja. Suojajohdinta ei saa käyttää muuhun tarkoitukseen kuin suojajohtimena, ei esimerkiksi nollajohtimena.


title: Suojajohdin

text: Kaikki rakennuksen suojajohtimet on yhdistetty kiinteistön sähköpääkeskuksen PE-kiskoon, ja sieltä pääpotentiaalintasauskiskon kautta maahan. Pääpotentiaalintasauskiskoon on yhdistetty myös kaikki talon metalliset putkistot ja muut yhtenäiset sähköä johtavat rakenteet, joten niiden potentiaali on maan potentiaali. Maadoituselektrodin tulisi sijaita sokkelin alla, jotta se ei vahingoittuisi esimerkiksi kaivutöiden seurauksena.


title: Suojajohdin

text: Suojajohtimen tehtävänä on vikatilanteessa johtaa virta maadoitetun laitteen rungosta maahan. Tällöin syntyy oikosulku ja sulake palaa tai vikavirtasuoja katkaisee virran. Vaihe- ja suojajohtimien yhteisen resistanssin on oltava niin pieni, että virta katkeaa niin lyhyessä ajassa, ettei siitä ehdi aiheutua vaaraa.


title: Pintakäsittely

text: Pintakäsittelyllä muokataan kappaleen pinnan ominaisuuksia, kuten kiiltoa. Usein kappaleen pinta määrää enemmän osan ominaisuuksista, käytettävyydestä ja arvosta kuin sisusmateriaali. Pintakäsittelyllä pyritään usein myös suojaamaan sisusmateriaalia. Kappale voidaan päällystää kerroksella toista ainetta, kuten maalata, kovahitsata tai sinkitä. Myös itse kappaleen pintaa voidaan muokata mekaanisesti esimerkiksi hiomalla, kiillottamalla tai kemiallisilla käsittelyillä kuten peittaamalla tai anodisoimalla. Pintakarkaisu on myös tärkeä menetelmä työkalujen ja koneiden osien ominaisuuksien parantamisessa.


title: Pintakäsittely

text: Maalauksessa kappaleen pinnalle sidotaan sideaineella pigmenttejä. Maalauksella saavutetaan siisti ulkonäkö ja maali suojaa alustaansa korroosiolta.


title: Tales of Symphonia: Knight of Ratatosk

text: Pelin tapahtumat sijoittuvat 2 vuotta Tales of Symphonian jälkeen.


title: Tales of Symphonia: Knight of Ratatosk

text: Pelin taistelusysteemi tulee olemaan Tales of the Abyss-pelin systeemi, jossa pelaaja voi vapaasti liikkua taistelukentällä edellisen osan eteen- ja taaksepäin rajoittuneesta systeemistä poiketen. Kartalla ei tällä kertaa pääse vaeltelemaan, vaan haluttu paikka valitaan Wiin ohjaimella.


title: Tales of Symphonia: Knight of Ratatosk

text: Knight of Ratatoskiin tulee ainakin kolme uutta henkilöä, sekä ainakin Colette Brunelilla pääsee jälleen pelaamaan.


title: Tales of Symphonia: Knight of Ratatosk

text:
Emil Castagnier (エミル・キャスタニエ, "Emiru Kyasutanié")
Ikä: 16
SP: poika
Pituus: 169 cm
Paino: 60 kg
Ääninäyttelijä: Hiro Shimono
Ase: Miekka


title: Tales of Symphonia: Knight of Ratatosk

text: Emil menetti vanhempansa Palmacostan verilöylyssä. Hän on rehellinen ja naiivi poika, joka ei pidä päätöstenteosta.


title: Tales of Symphonia: Knight of Ratatosk

text: Eräänä päivänä kuullessaan hirviön karjaisun kaukaisuudesta, hän lähtee kylästä tutkimaan asiaa. Hän tapaa Martan, jonka tuntuu tuntevan hänet vaikkei Emil muista tyttöä koskaan tavanneensa. Marta kertoo, että häntä jahdataan, ja he sopivat taistelevansa yhdessä.


title: Tales of Symphonia: Knight of Ratatosk

text:
Taistellessaan Emilin silmät muuttuvat punaisiksi ja hänen luonteensa vaihtuu taistelijan luontoon.
Marta Lualdi (マルタ・ルアルディ, "Maruta Ruarudi")
Ikä: 16
SP: tyttö
Pituus: 153 cm
Paino: 43 kg
Äänitäyttelijä: Rie Kugimiya
Aseet: jonkilaiset kiekot


title: Tales of Symphonia: Knight of Ratatosk

text: Marta menetti äitinsä Kharlan-puun päästessä valloilleen muutama vuosi takaperin. Hän ajattelee maailman mustavalkoisena oikein-tai-väärin-linjausten mukaan, ja hänelle on tärkeää saada tahtonsa läpi. Martan otsan vasemmalla puolella on lepotilassa oleva Ratatoskin ydin, jonka takia Emil ryhtyy suojelemaan tyttöä.


title: Tales of Symphonia: Knight of Ratatosk

text:
Richter Abend (リヒター・アーベント, "Rihitaa Aabento")
Ikä: 20
SP: mies
Pituus: 180 cm
Paino: 75 kg
Ääninäyttelijä: Kenji Hamada
Aseet: miekka ja sirppi


title: Tales of Symphonia: Knight of Ratatosk

text: Richter on nuorimies, matkalla etsimässä Ratatoskin ydintä.


title: Markus Ekholm

text: Markus Erik Ekholm oli kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa "Salatut elämät", jossa häntä näytteli Andrei Sandberg. Hän esiintyi sarjassa vuosina 1999–2002 ollen yksi alkuperäisistä henkilöistä. Markus nähtiin "Salattujen elämien" tv-oheissarjassa nimeltä "Pihlajasatu" kesällä 2018.


title: Markus Ekholm

text: Markuksen perheeseen kuuluivat isä Erik ja äiti Karin. Myöhemmin paljastui, että Aki Nikkinen on hänen velipuolensa, sillä hän on Erikin avioton lapsi. Markus oli oletettavasti suomenruotsalainen hänen ja vanhempiensa sukunimen perusteella sekä ruotsinkielisten sanojen ja nimien lausunnasta.


title: Markus Ekholm

text: Markus kuului erittäin varakkaaseen sukuun. Hänen äitinsä kuului varakkaaseen Gyllendorffien sukuun ja hänen isänsä pääsi näihin rahoihin käsiksi avioliittonsa kautta. Erik halusi kuitenkin saavuttaa myös itse jotain ja johti suurta Ekholm Enterprises -yhtiötä kasvattamalla samalla suvun omaisuutta. Erikin veli, Johan Ekholm, oli varatuomari. Karinin veli, Kristofer Gyllendorff, johti suurta sijoitusalan yritystä, jonka työntekijöihin kuului jonkin aikaa myös Markuksen tuttu, Toni Veijalainen.


title: Markus Ekholm

text: Yhdessä Aki Nikkisen kanssa Markus perusti Barbaari-kahvilan sekä myöhemmin yökerho Geelin.


title: Markus Ekholm

text: Markus rakastui Pihlajakadulla asuvaan juristiin Laura Kivirantaan, mutta heidän suhteensa ei edennyt pitkään aikaan, vaikka molemmat olivat kiinnostuneita toisistaan. Laura pelkäsi sitoutumista. Lauran pomo Taisto Ruukki ja hänen vaimonsa, Riitta, olivat saaneet käsityksen, että Markus ja Laura seurustelevat, jolloin Markus ja Laura esittivät seurustelevansa. Esitys johti lopulta siihen, että Ruukit alkoivat valmistella Lauran ja Markuksen häitä. Laura kuitenkin sai häävalmistelut loppumaan valehtemalla Markuksen sekaantuneen muun muassa rahanpesuun ja huumekauppaan.


title: Markus Ekholm

text: Kesti kauan ennen kuin Lauran ja Markuksen suhde alkoi kunnolla. Suhde kuitenkin loppui ja Markus alkoi seurustella Elina Taalasmaan kanssa, jonka kanssa hänellä oli ollut jo aikaisemmin säpinää. Suhde johti lopulta avioliittoon, mutta päättyi hyvin pian häiden jälkeen Markuksen kuolemaan. Heidän avioliittonsa oli vaakalaudalla Elinan saadessa tietää Markuksen huumausaineiden käytöstä. Välillä he elivät vähän aikaa asumuseron tapaisesti, mutta palasivat lopulta yhteen. He olivat lähdössä häämatkalle Roomaan, mutta Markus kuoli lentokoneeseen noustuaan sydänkohtaukseen, joka oli seurauksena huumeiden yliannostuksesta.


title: Maalaus (pintakäsittely)

text: Maalaus on pintakäsittelymenetelmä, jossa kappale pinnoitetaan kerroksella maalia. Maalaamalla käsitellään mm. rakennusten, ajoneuvojen ja koneiden puu-, metalli- ja muovipintoja. Maalaamalla saadaan pinta, joka suojaa kohdetta korroosion ja valon vaikutuksilta. Maalaus estää myös home- ja sinistäjäsienten kasvua ja yleensäkin käsitellyn pinnan kulumista. Maalauksella on esteettistä merkitystä sisustamisessa, osana rakennettua ympäristöä ja monien esineiden käytössä. Pintakäsittely maalaamalla ei välttämättä takaa kohteen säilyvyyttä, vaan voi väärin tehtynä aiheuttaa päinvastaisen vaikutuksen kuten lahoamisen. Sopivan maalin ja maalaustavan valinta sekä oikea-oppisen ja -aikaisen maalaustyön tekeminen ovat tärkeitä. Yksi perustekijöistä on, että maalattava pinta on puhdas ja kuiva.


title: Maalaus (pintakäsittely)

text: Maalaukseen käytetään siveltimiä, teloja, maaliruiskuja ja erilaisia muita laitteita, joilla maali voidaan levittää pinnalle. Maalattava kohde voidaan myös upottaa maaliin.


title: Maalaus (pintakäsittely)

text: Maalausalan ammattilaista kutsutaan maalariksi.


title: Maalaus (pintakäsittely)

text: "Krakleeraus" eli "krakelointi" on tekniikka, jolla jäljitellään halkeillutta ja kuluneen näköistä maalipintaa. Tällainen pinta saadaan aikaan, kun käytetty pohjamaali kuivuu hitaammin kuin pintamaali. Krakeloitu maalipinta voidaan vielä lakata kulutusta kestämään. Saatavilla on myös krakelointiin tarkoitettuja erikoislakkoja ja -maaleja. Pohjamaalin levitys tehdään ristikkäisin vedoin pensselillä, pintamaali levitetään pohjamaalin kuivuttua nahkeaksi. Jos pinta lakataan, se tehdään vasta molempien maalikerrosten kuivuttua. Yksi krakeloinnin kiinnostavaksi tekevistä seikoista on, ettei sen tulosta voi etukäteen tarkasti suunnitella.


title: Brixen

text: Brixen (, ladinoksi "Porsenù" tai "Persenon", ) on kaupunki ja kunta Etelä-Tirolin maakunnassa Trentino-Etelä-Tirolin autonomisella alueella Pohjois-Italiassa. Se on noin 21 000 asukkaallaan maakunnan kolmanneksi suurin kaupunki ja sijaitsee Eisackjoen laaksossa, 40 kilometriä pohjoiseen Bolzanosta (Bozen). Kaupungin asukkaista enemmistö, noin 73 prosenttia, puhuu äidinkielenään saksaa. Pinta-alaltaan kaupunki on 84,9 neliökilometrin suuruinen. Sillä on ystävyyskaupunkitoimintaa Saksan Regensburgin, Slovenian Bledin ja Tšekin Havlickuv Brodin kanssa.


title: Jaan Talts

text: Jaan Talts (s. 19. toukokuuta 1944 Massiaru, Viro) on entinen virolainen painonnostaja ja olympiavoittaja. Hän edusti kilpaurallaan Neuvostoliittoa.


title: Jaan Talts

text: Talts saavutti hopeaa painonnoston alle 90 kg sarjassa Méxicossa 1968 tuloksella 507,5 kg. Hän hävisi Suomen Kaarlo Kangasniemelle 10 kg. Taltsin eri nostomuotojen tulokset olivat 160 kg punnerruksessa, 150 kg tempauksessa ja maailmanennätys 197,5 kg työnnössä.


title: Jaan Talts

text: Münchenin 1972 olympialaisissa Talts voitti kultaa alle 110 kg sarjassa yhteistuloksellaan 580 kg. Hänen tuloksensa eri nostomuodoissa olivat 210 kg punnerruksessa, 165 kg tempauksessa ja 205 kg työnnössä. Hopeamitalisti, Bulgarian Aleksandr Kraitšev sai 17,5 kg heikomman yhteistuloksen.


title: Jaan Talts

text: Maailmanmestaruuden Talts voitti raskaassa sarjassa 1970. Lisäksi hän sai vuoden 1972 olympiavoitostaan maailmanmestaruusmitalin. Euroopan mestaruuden hän voitti neljästi. Hän teki urallaan 43 maailmanennätystä, joista kuusi syntyi yhdessä kilpailussa 8. elokuuta 1971 Tallinnassa. Hänen uransa paras yhteistulos oli 587,5 kg.


title: Jaan Talts

text: Neuvostoliiton mestaruuden Talts voitti vuosina 1967, 1968 ja 1972. Viron parhaaksi miesurheilijaksi hänet valittiin viidesti (1967–1970 ja 1972). Vuodesta 1989 lähtien hän on ollut Viron olympiakomitean jäsen. Viron parlamentin, Riigikogun jäsen hän oli 1995–1996.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Amerikan intiaaniliike ("American Indian Movement", AIM) on Yhdysvaltojen alkuperäisväestön oikeuksia ajava aktivistiliike. Merkittävää kansainvälistä huomiota liike sai vallatessaan Intiaaniasiain toimiston "Bureau of Indian Affairs" (BIA) Washingtonissa vuonna 1972 ja erityisesti vuoden 1973 Wounded Kneen selkkauksesta Pine Ridge -reservaatin alueella, Etelä-Dakotassa. AIM:n vuonna 1968 tapahtuneeseen perustamiseen osallistui lähes 200 henkilöä Yhdysvaltain alkuperäisväestöstä, tunnetuimpina Dennis Banks ja Russell Means.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Amerikan intiaaniliikkeen perustamista seuranneina vuosikymmeninä järjestö muun muassa johti protesteja intiaanien oikeuksien puolesta, pyrki edesauttamaan alkuperäisväestön kulttuurin uudistumista, seuraamaan poliisin vastatoimia ja järjesti työllistämisohjelmia kaupungeissa ja reservaattien yhteisöissä eri puolilla Yhdysvaltoja. Sen ohella järjestö on usein tukenut muitakin alkuperäisväestöjen hankkeita, myös Yhdysvaltojen ulkopuolella.


title: Amerikan intiaaniliike

text: AIM perustettiin Minneapolisissa, Minnesotassa 28. heinäkuuta 1968. Perustamista edeltävinä vuosina useat järjestön alkuperäisjäsenistä tapasivat toisensa Minnesotan oikeuslaitoksen määräämiä vankeusrangaistuksia suorittamasta. Järjestön pääasiallisten organisaattorien onkin sanottu tällä tavoin käyneen läpi ideologisen orientoitumisprosessin ja löytäneen intiaanijuurensa, mikä johti aikansa intiaaniliikkeistä kenties militanteimman muodostumiseen.


title: Amerikan intiaaniliike

text: AIM:n alkuperäisiin tehtäviin kuului ajaa kaikkien Yhdysvaltain intiaanien oikeuksia heimotaustasta riippumatta.. Esimerkiksi CB-radiopuhelinta käyttämällä ja poliisiradiota kuuntelemalla pyrittiin ehtimään mahdollisille intiaanien tekemille (rikos)paikoille tarkoituksena dokumentoida tapahtunut ja estää poliisin mielivalta.


title: Amerikan intiaaniliike

text: AIM:n alkuaikojen toiminnan taustalla oli paljolti se, etteivät intiaaniaktivistit tuolloin saavuttaneet näkyviä tuloksia toiminnassaan. Järjestön piirissä uskottiin, etteivät Amerikan poliittisen järjestelmän piirissä vaikuttaneet intiaanien edunvalvojat toimineet tehokkaasti. Alkuperäisväestön kuulemisen sijaan poliittinen järjestelmä yksinkertaisesti jätti näiden tarpeet huomioimatta. Täten AIM:n johtajat valitsivat aggressiivisemmat lähestymistavat saadakseen äänensä kuuluville. Aikaisemmin intiaanien asiainhoitajat olivat olleet passiivisia ja lähinnä pyrkineet lobbaamalla vaikuttamaan kongressin päätöksiin ja lainsäädäntöön.


title: Amerikan intiaaniliike

text: AIM:n taktiikkaan kuului Yhdysvaltain lehdistön ja median käyttäminen oman siloittelemattoman sanomansa välittämiseen. Niinpä se pyrki järjestämään tilanteita, joita tiedonvälitys ei voinut jättää huomiotta. Tämän onnistuessa, uutisten toimittajat etsivät AIM:n edustajia haastateltaviksi ja järjestön sanoma pääsi esille. Traditionaalisten vaikutuskanavien sijaan, AIM pyrki varmistamaan että sen sanoma välittyisi suoraan Amerikan kansalle. Niinpä AIM:n jäsenet etsivät aina tilaisuuksia, jotka voisivat johtaa julkisuuteen. Tällaisia muodostuikin 1970-luvun mittaan useita.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Kaikki edellä mainitut protestit järjestettiin osaltaan tuomaan julkisuutta AIM:n sanomalle, jonka mukaan intiaanit olivat jääneet vaille heille kuuluvia oikeuksia.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Usein AIM:n liitetty Alcatrazin vankilasaaren valtaus vuonna 1969 oli todellisuudessa löyhän Indians of All Tribes -nimellä kulkeneen intiaaniryhmien liittokunnan organisoima tapahtuma. Vasta perustamisvaiheessaan olleen AIM:n osuus tapahtumiin oli korkeintaan minimaalinen, joskin tapahtuma on nähty sysäyksenä järjestön nopeaan kasvuun.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Vuonna 1973 AIM:n aktivistit linnoittautuivat Wounded Kneen pikku kylään Pine Ridge -reservaatissa Etelä-Dakotassa. Heidän väitettiin ottaneen 11 panttivankia, mikä johti kaupungin 71 päivää kestäneeseen piiritykseen. Seuranneissa oikeudenkäynneissä useimmat vangituista AIM:n jäsenistä vapautettiin kuitenkin syyttöminä.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Piiritysselkkaus juonsi juurensa hallituksen vanhaan päätökseen takavarikoida siouxeilta kullasta rikkaat alueet Etelä-Dakotan Mustilla vuorilla (Black Hills) sekä väitöksiin hallituksen ja poliisin brutaalista toiminnasta reservaatin alueella. Erityisesti reservaatin järjestyksestä vastaavaa BIA:n ryhmää ("Guardians of the Oglala Nation" (GOONS)) syytettiin tuolloin väkivallasta pidemmältä ajalta.


title: Amerikan intiaaniliike

text: 26. kesäkuuta 1975 puhjennut ammuskelu AIM:n jäsenten ja FBI:n agenttien välillä johti intiaani Joseph Stunzin ja kahden FBI:n agentin, Jack Colerin ja Ronald Williamsin, kuolemaan. Leonard Peltier tuomittiin lopulta agenttien kuolemasta. Monet AIM:n aktivistit kuitenkin väittivät, että agentit ampuneet järjestön jäsenet olivat toimineet itsepuolustukseksi. Kaksi Peltierin kanssasyytettyä vapautettiinkin itsepuolustuksen perusteella erillisessä oikeudenkäynnissä. Peltierin syyttäjät toisaalta huomauttivat että toinen agenteista oli ammuttu lähietäisyydeltä haavoittuneena, ja jo antautuneena. Stunzin surmasta ei koskaan järjestetty oikeudenkäyntiä, eikä ketään asetettu syytteeseen.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Yhdysvaltain oikeuslaitoksen tuomarin Gerald Heaneyn tuomio oli, että intiaanit olivat osin syyllisiä vuoden 1975 laukaustenvaihtoon, jossa Stunz, Coler ja Williams kuolivat. Hän kuitenkin totesi hallituksen "ylireagoineen" vuoden 1973 Wounded Kneen piiritystilanteessa, mikä oli luonut terrorin ilmapiirin ja johtanut tappaviin laukauksiin.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Vuonna 2007 sioux-kansat eivät ole edelleenkään hyväksyneet heille tarjottuja aluekorvauksia pyhinä pitämistään Mustista vuorista, vaan pitävät sopimusta laittomana. Intiaaniaktivisti Russell Means ja lakotojen ylin johto toimittivat Yhdysvaltain ulkoministeriölle joulukuussa 2007 viestin, jossa sanoutuivat irti yli 150 vuotta sitten tehdyistä vanhoista mielivaltaisista sopimuksista.


title: Amerikan intiaaniliike

text: AIM:n kanta Wounded Kneen vuoden 1973 selkkaukseen oli, että kylän väestö oli pyytänyt apua puolustaakseen kotejaan viranomaisten sallimia hyökkäyksiä vastaan. FBI oli kuitenkin saartanut heidät ja pitänyt näin AIM:n jäseniä panttivankeina. Monet Wounded Kneen asukkaista taas kieltävät tämän ja näkevät kylän valtauksen johtaneen kotiensa tuhoutumiseen. Seurauksena oli useita oikeudenkäyntejä, joissa AIM ja poliisiviranomaiset syyttivät toisiaan, mutta vain harvoja AIM:n jäseniä tuomittiin osuudestaan selkkauksessa.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Suuri osa AIM:n ympärille versoneista riidoista on keskittynyt Leonard Peltierin murhaoikeudenkäyntiin vuonna 1977. Eräät aktivisteista ovat esittäneet epäilyksensä siitä, että hän olisi ollut vastuullinen surmista, ja muun muassa Amnesty International on vedonnut Peltierin vapauttamisen puolesta. Toiset huomauttavat murhien tapahtuneen sotatilannetta muistuttaneissa olosuhteissa ja näkevät että Peltierin rooli tapahtumissa tulisi ottaa uudelleentarkasteluun tämän valossa.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Toinen AIM:n liittyvä murhaoikeudenkäynti koskee liikkeen jäsenen Anna Mae Pictou-Aquashin surmaa 1976, josta kaksi 1970-luvulla AIM:iin liittynyttä, John Graham ja Arlo Looking Cloud, olivat syytettyinä vuonna 2003. Looking Cloud tuomittiinkin lopulta asiasta. Grahamin oikeudenkäynti sen sijaan odottaa edelleen 25 vuoden jälkeen tämän luovutusta Kanadasta. Syytteisiin asettamista edeltäneinä vuosikymmeninä eräät AIM:n aktivistit ovat väittäneet FBI:n toimineen osallisena tai jopa järjestäneen murhan. Toisaalta jokainen nykyisen AIM:n eri osastoista syyttää toisia osuudesta Aquashin murhassa. Sittemmin tapahtumat ovat kirvoittaneet myös useampia folklauluja, tunnetuimpana Buffy Sainte-Marien ”Bury My Heart At Wounded Knee”, joka viittaa sekä Peltieriin että Pictou-Aquashiin.


title: Amerikan intiaaniliike

text: AIM:n toimintaan on myös aktiivisesti kuulunut vastustaa alkuperäisväestön karikatyyrien käyttö urheiluseurojen maskotteina. Tällaisia maskotteja käyttävistä seuroista voidaan mainita Cleveland Indians, Atlanta Braves ja Washington Redskins, joita vastaan AIM on organisoinut protesteja eri lajien pääsarjojen otteluissa.


title: Amerikan intiaaniliike

text: AIM on myös toiminut intiaanien elinolosuhteiden parantamiseksi. Se on perustanut säätiöitä ja muita instituutioita tähän tarkoitukseen, kuten "Heart of the Earth School", "Little Earth Housing", "International Indian Treaty Council", "AIM StreetMedics", "American Indian Opportunities" ja "Industrialization Center" (joka on yksi suurimmista intiaanien ammattikoulutusohjelmista USA:ssa). Vastaavia hankkeita ovat lisäksi "KILI radio" ja "Indian Legal Rights Center".


title: Amerikan intiaaniliike

text: Sandinisti/Intiaani-konfliktin aikaan Nicaraguassa 1980-luvun puolimaissa AIM:n "Russell Means" osallistui osaltaan miskito-intiaanien tukemiseen sandinistihallintoa vastaan näiden tämän pyrkiessä pakkosijoittamaan 8 500 miskitoa uusille asuinalueille. Tämä kuitenkin vahingoitti AIM:n mainetta useiden USA:n valkoisten johtamien vasemmistolaisten organisaatioiden silmissä, sillä nämä vastustivat contra-sissejä ja tukivat sandinistiliikettä. Contrien toimintaan kuului kapinallisten värvääminen myös Nicaraguan intiaaniryhmistä, mukaan lukien miskitot. Oman kuvauksensa mukaan Means asettui sandinistihallintoa vastaan tukiessaan miskito, sumo- ja rama-intiaaniryhmiä, mutta ei Reaganin hallituksen tukemien contrien taakse, joiden tavoitteena oli sandinistien kaataminen.


title: Amerikan intiaaniliike

text: AIM:n taistelu intiaanien oikeuksin puolesta jatkuu yhä 2000-luvulla. Keskeisin osa AIM:n toimintaa on vastustaa pyrkimyksiä, joiden tavoitteena on ollut pitää Pohjois-Amerikan alkuperäisasukkaat poliittisen ja yhteiskunnallisen päätöksenteon marginaalissa. Monissa AIM:n aktiviteeteista kyseenalaistettiin intiaanien vastaisten voimien ideologista perustaa, jonka katsottiin ilmenevän julkilausumattomana esimerkiksi Yhdysvaltojen kansallisissa juhlapäivissä, kuten Kolumbuksen päivässä ja kiitospäivässä. AIM:n mukaan kiitospäivän tulisikin olla nimetty pikemminkin ”kansalliseksi murheen päiväksi”, ja sitä tulisi viettää protestina intiaanien alueiden ja luonnonvarojen ryöstämisen johdosta.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Vuonna 2004 AIM protestoi tutkimusmatkailijoiden Meriweather Lewisin ja William Clarkin 200-vuotisjuhlissa (katso Lewisin ja Clarkin tutkimusretki) ja muistutti amerikkalaisia siitä riistosta, jonka kohteeksi intiaanit olivat joutuneet tutkimusmatkan jälkeen.


title: Amerikan intiaaniliike

text: Kuten monien kansallisten vapautusrintamien (PLO, ANC) kohdalla, myös AIM:n sisällä kehittyi vuosien mittaan ideologisia erimielisyyksiä. Vuonna 1993 liike jakautui kahtia, kummankin puolueen pitäessä itseään AIM:n perinteiden jatkajina ja syyttäessä toista osapuolta alkuperäisen ideologian kadottamisesta. Toinen, Bellecourteihin yhdistetty, Minneapolisissa perustettu ryhmä, tunnetaan nimellä "AIM-Grand Governing Council" (GGC). Toinen taas, johtajinaan muun muassa Russell Means, omaksui nimen "AIM-International Confederation of Autonomous Chapters" (ICAC).


title: Amerikan intiaaniliike

text: Kahtiajako astui virallisesti voimaan, kun jälkimmäinen ryhmä julkaisi julistuksensa ”Edgewood Declaration” vuonna 1993, viitaten siinä organisaatiossa näkemiinsä puutteisiin ja Bellecourtien autoritaariseen johtoon. Ideologiset erimielisyydet näyttävät kuitenkin kehittyneen hiljalleen, GGC:n edustaessa henkisempää joskin myös kontrolloidumpaa ja enemmän valtavirtaa edustavaa suuntausta liikkeen toimintaan. ICAC:n mukaan AIM on aina ollut organisoitu rakentumaan joukosta epäkeskitettyjä, itsenäisiä osastoja, joilla on ollut paikalliset johtajansa ja vastuunsa paikallisesta toiminnasta. Se kieltää Minneapolisin ryhmän vaateet keskitetystä johdosta sekä Amerikan alkuperäiskansojen poliittisen tradition että AIM:n alkuperäisen filosofian vastaisina. ICAC myös pyrkii, vaikkakin intiaanien perinteisten henkisten traditioiden ohjaamana, lähemmäs kolmannen maailman maiden vapautusrintamien strategioita ja alkuperäiskansojen yhteistä nationalismia.


title: Kattilajoki

text: Kattilajoki on Karvian kaakkoisosassa virtaava joki. Joki muodostaa oman vesistöalueen, joka taas kuuluu Suomijoen vesistöalueeseen. Joki laskee Tuulenkylässä Suomijärveen. Kattilajoen valuma-alue on 58,2 neliökilometriä. Vedenlaatu joen alajuoksulla on välttävä ja laadultaan se on hapahkoa, hieman sameaa ja erittäin ruskeaa humusvettä. Kattilajoen fosforipitoisuus on suurimmillaan kesäisin, virtaamien ollessa alhaisia.