Po svoji vrnitvi v Nürnberg leta 1495 je Dürer odprl svojo delavnico (predpogoj za to je bila poroka). V naslednjih petih letih je v prvine severne renesanse vedno bolj vnašal italijanske vplive. Dürerjev oče je umrl leta 1502, njegova mati pa leta 1513. Njegova najboljša dela iz zgodnjih let v delavnici so njegovi lesorezi, večinoma z versko vsebino, pa tudi s posvetnimi prizori, na primer grafika Moško kopališče (okoli 1496). Ti so bili večji in bolj fino izrezljani kot velika večina dotedanjih nemških lesorezov in veliko bolj kompleksni ter kompozicijsko uravnoteženi. Danes vemo, da Dürer najverjetneje ni sam izrezljal lesorezov; to je bilo delo posebej za to usposobljenega obrtnika. Vendar pa si je skozi uk v Wolgemutovi delavnici, kjer je izdelal veliko izrezljanih in poslikanih oltarnih podob ter oblikoval kot tudi izrezoval matrice za lesorez, očitno pridobil poglobljeno razumevanje te tehnike in njenih možnosti ter se naučil delati z orodjem.  Dürer je svoje predloge narisal neposredno na matrico, ali pa je na les nalepil risbo na papirju. V obeh primerih so bile med izrezovanjem njegove risbe uničene.