Skoro pokaždé, když jsem se na něco zeptala, se hlásil, ale výraz v jeho tváři byl pořád stejný. Připadalo mi, že je takový otrávený, že ho to moc nebaví, že ho hodina obtěžuje, zdálo se mi, že se tváří ukřivděně, smutně, vlastně ten jeho výraz nedokážu ani pořádně popsat. Žáka jsem několikrát vyvolala k tabuli, pokaždé měl stejný výraz. Přemýšlím nad tím, čím to je. . .
Připadalo mi, že je takový otrávený, že ho to moc nebaví, že ho hodina obtěžuje, zdálo se mi, že se tváří ukřivděně, smutně, vlastně ten jeho výraz nedokážu ani pořádně popsat.