Nejvíc mě ale ovlivnil ten moment, kdy mi sama sdělila, že děcka by chtěli, abych tam už zůstal a učil je už každou hodinu. Byl to takový počátek všeho, kdy jsem nevěděl, jak na to mám vůbec reagovat a nějak jsem to pomalu přešel a snažil se asi i nevnímat. Takový ten pocit se mi ale vrátil pak během samotné hodiny, kdy se mě děcka vyptávaly, jak dlouho zde ještě budu a jestli opravdu musím odejít.
Byl to takový počátek všeho, kdy jsem nevěděl, jak na to mám vůbec reagovat a nějak jsem to pomalu přešel a snažil se asi i nevnímat.